Провадження № 33/801/104/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу його представника адвоката Бездітної Тетяни Вячеславівни на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2022 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Литви, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців, стягнуто судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп.

В постанові суду зазначено, щозгідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 544329 від 09.10.2022 року того ж дня о 22 год. 00 хв. в м. Вінниці, по вул. Соборній, 76, водійОСОБА_1 керував транспортним засобом Lexus GS 350, реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи обмеженим у праві керування транспортним засобом від 17.04.2019 року ВП №43475419 Шевченківським районним відділом ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, доведена.

Не погоджуючись із такою постановою суду водій ОСОБА_1 та його представник адвокат Бездітна Т. В. подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2022 року, і закрити провадження у справі. Одночасно порушують питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження цієї постанови.

На підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду заявник та його представник посилаються на те, що постанова винесена 22 грудня 2022 року без їх участі, станом на день подання апеляційної скарги копія постанови так і не була отримана, лише 26.12.2022 року постанова була оприлюднена сайті Судова влада, з текстом якої адвокат Бездітна Т. В. яка діє інтересах ОСОБА_1 , ознайомилась 28 грудня 2022 року.

Перевіривши матеріали справи апеляційний суд виснує, що клопотання про поновлення строку розгляду не підлягає розгляду, з огляду на таке:

Оскаржувану постанову прийнято судом першої інстанції 22 грудня 2022 року в присутності заявника (а. с. 36-38);

Отже, останнім днем для подачі апеляційної скарги на постанову суду, відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, було 01 січня 2023 року, що є вихідним днем (неділя).

Чинний КУпАП не встановлює обчислення процесуальних строків годинами, днями і місяцями у справі про адміністративне правопорушення, а тому у даному випадку необхідно застосувати аналогію найбільш близької галузі права кримінального процесуального права.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 113 КК України якщо закінчення строку, який обчислюється днями припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, яким було 02 січня 2023 року.

Згідно відміток на штампах поштових конвертів (а. с. 47, 54), апеляційні скарги були подані заявником та його представником 02 січня 2023 року, тобто в строк встановлений ст. 294 КУпАП, відтак клопотання ОСОБА_2 та його представника адвоката Бездітної Т. В. про поновлення строку розгляду не підлягає, оскільки такий строк ними не пропущений.

У своїй апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Бездітна Т. В. посилається на те, що описані у постанові суду пояснення ОСОБА_2 , які він давав в судовому засіданні не відповідають дійсності: ОСОБА_1 02.11.2022 року в суді пояснив, що вину свою не визнає, ніякої постанови про обмеження права керування транспортним засобом він не отримував, посвідчення водія у нього забрали під час обшуку в автомобілі і у зв`язку з цим видали тимчасовий талон, про те, що строк його дії закінчився він не знав, і думав що в подальшому обміняє на права. Про те, що його паралельно було ще притягнуто судом за ч. 3 ст. 126 КУпАП він дізнався лише під час судових засідань. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього документи не містять відомостей, які б вказували на наявність умислу ОСОБА_2 на вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, а саме про те, що йому було відомо про накладене на нього обмеження у керуванні транспортними засобами. У матеріалах справи, відсутні докази що ОСОБА_1 ознайомлений з постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 17.04.2019 року, винесеною державним виконавцем у ВП № 43475419, та докази отримання ним копії цієї постанови. Зауважує, що незважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні докази наявності іншого судового рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП і відсутності можливості судді самостійно їх здобувати із постанови суду чітко вбачається, що суддя користуючись єдиним державним реєстром судових рішень встановив наявність цього рішення суду від 05.05.2022 року. Вважає, що дії судді свідчать про те, що саме він збирав докази по справі відносно особи правопорушника, що є грубим порушенням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 аналогічні викладеним в апеляційній скарзі його представника та зводяться до того, що він не давав пояснень описаних в постанові суду. Стверджує, що його вже було притягнуто в той самий день і час до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Зауважує, що доказів отримання постанови державного виконавця чи постанови суду від 05.05. 2022 року матеріали справи не містять. Посилається на те що йому не було відомо про наявність обмеження у керуванні транспортними засобами, в матеріалах справи відсутні докази ознайомлення його з постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 17.04.2019 року, винесену державним виконавцем у ВП № 43475419, та докази отримання ним копії цієї постанови.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник адвокат Бездітна Т. В. подані апеляційні скарги підтримали з викладених у них підстав, просили їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги приходжу до наступних висновків.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 544329 слідує, що 09 жовтня 2022 року о 22 год. 00 хв. по вул. Соборній, 76 в м. Вінниці, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Lexus GS 350, державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортним засобом від 17.04.2019 року постановою Шевченківського районного відділу ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ВП № 43475419 від 17 квітня 2019 року, чим порушив ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Підставою притягнення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, до юридичної відповідальності, є наявність у діях цієї особи складу правопорушення визначеного статтею КУпАП.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення визначається сукупністю ознак, які характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення.

При цьому обов`язковими ознаками об`єктивної сторони є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння, та місце і час його вчинення.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя місцевого суду дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, на підставі даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 544329 від 09.10.2022 року, копії постанови державного виконавця ВП № 43475419 від 17.04.2019 року.

Згідно з постановою державного виконавця від 17.04.2019 року (ВП № 43475419) встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_3 , у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно з виконавчим листом № 127/1371/14-ц від 08.04.2014 року (а. с. 3).

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами надсилаються рекомендованим поштовим відправленням і боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно з ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного ч. 5 ст. 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність указаної постанови державного виконавця.

Відповідно до інформації Шевченківського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), наданої 19 грудня 2022 року № 205942, 17.04.2019 року державним виконавцем, на підставі ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами, яку надіслано боржнику простим поштовим відправленням на адресу, зазначену у виконавчому документі, а саме АДРЕСА_2 .

З наведеного слідує, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП щодо ОСОБА_2 , останнім не було отримано копії постанови державного виконавця про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами та, відповідно, йому не було відомо про наявність відносно нього таких обмежень, а відтак він не усвідомлював протиправний характер своїх дій та не бажав про настання будь-яких наслідків, що дає підстави стверджувати про відсутність вини у формі умислу.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачає умисну форму вини: особа повинна усвідомлювати, що будучи тимчасово обмеженою у праві керування транспортними засобами, умисно продовжує керувати транспортним засобом.

Відтак, матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені за ч. 3 ст. 126 КУпАП, обов`язково мають містити належним чином засвідчену уповноваженою на те посадовою особою Відділу державної виконавчої служби копію документу, яким відносно особи, що притягається до адміністративної відповідальності, застосовано відповідне обмеження, а докази які б підтверджували обізнаність особи про застосування відносно неї відповідного обмеження. Всупереч вищевикладеного, у матеріалах справи відсутні будь-які доказів того, що ОСОБА_3 було відомо про постанову державного виконавця від 17.04.2022 року.

За таких підстав, доводи ОСОБА_2 та його представника адвоката Бездітної Т. В. стосовно необізнаності у наявності обмеження у праві керування транспортним засобом є обґрунтованими.

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем 09.10.2022 року достеменно знав про те, що він був обмеженим у праві керування транспортними засобами постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, оскільки відносно нього 07.04.2022 року за таким же складом адміністративного правопорушення було складено адміністративні матеріали, і постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.05.2022 року його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП у справі №127/7645/22 провадження № 3/127/2434/22, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців, є припущенням, оскільки як вбачається зі змісту цієї постанови вона винесена без участі ОСОБА_2 , докази вручення йому копії в матеріалах справи відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Підсумовуючи наведене, очевидним є висновок, що органом, який склав протокол не надано беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених ч. 3 ст. 126 КУпАП, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, викладеного в фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. В судовому засіданні судом першої інстанції не з`ясовано суб`єктивну сторону цього адміністративного правопорушення та суть вчиненого правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У статті 69 Конституції України закріплено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

З огляду на зазначене приходжу до висновку, що оскільки в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП, подані апеляційні скарги підлягають до задоволення, а оскаржувану постанову слід скасувати із закриттям провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та апеляційну скаргу його представника адвоката Бездітної Тетяни Вячеславівни задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , передбаченої ч. 3 ст. 126 КУпАП, - скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета