Справа № 629/713/23
Номер провадження 3-в/629/8/23
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2023 року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Каращук Т.О., за участю секретаря судового засідання Коваленко О.О., розглянувши у судовому засіданні в місті Лозова Харківської області подання начальника Слобідського районного відділу філії Державної установи Центр пробації в Харківській області про вирішення питання про давність виконання судового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2023 року начальник Слобідського районного відділу філії Державної установи Центр пробації в Харківській області звернувся до суду з поданням, в якому просить вирішити питання про давність виконання судового рішення, а саме питання щодо звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт строком 120 годин, накладеного постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.03.2020 року по справі №629/434/20 за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку давності її виконання.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.03.2020 року по справі №629/434/20 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт строком 120 годи.

Постанова була своєчасно звернена до виконання.

За викликом ОСОБА_1 з`явився до відділу пробації для отримання направлення для відпрацювання 120 годин суспільно корисних робіт. Однак, 02.07.2020 року вх. № 1381 Слобідським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області було отримано лист з КП «Благоустрій м. Харкова» від 25.06.2020 року №199/0/266-20, в якому зазначено, що станом на 24.06.2020 року на підприємстві відсутня можливість забезпечити відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт громадянином ОСОБА_1 , відповідно до направлення Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області за вих. 24/31/2032-20 від 10.06.2020 року, на підставі того, що на території України був введений карантин у зв?язку з поширенням коронавірусної інфекції і на час дії карантинних заходів на підприємстві було призупинено розгляд питання про введення нових робочих місць, необхідних для забезпечення виконання сезонних видів робіт, на які могли бути працевлаштовані особи, яким призначене адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт.

02.12.2020 року вх. №3186 Слобідським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області було отримано лист з КП «Благоустрій м. Харкова» від 25.11.2020 року № 461/0/266-20 в якому зазначено, що на підприємстві відсутня можливість забезпечити відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт громадянином ОСОБА_1 , відповідно до направлення Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області за вих. 24/31/2032-20 від 10.06.2020 року, на підставі того, що на території України був введений карантин у зв?язку з поширенням коронавірусної інфекції і на час дії карантинних заходів на підприємстві було призупинено

розгляд питання про введення нових робочих місць, необхідних для забезпечення виконання сезонних видів робіт, на які могли бути працевлаштовані особи, яким призначене адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Органом пробації ОСОБА_1 неодноразово направлялися виклики, однак на них він не з`являвся, здійснювались дзвінки правопорушнику, під час яких він пояснював причини не явки, здійснені виїзди за місцями можливого мешкання, однак місце проживання ОСОБА_1 не встановлено. В ході телефонної розмови 21.09.2022 року, ОСОБА_1 повідомив, що перебуває у м.Львів, проходить військову службу, інформацію щодо військової частини та місця проживання повідомляти відмовився.

Враховуючи вище викладене, відділ пробації просить вирішити питання пов`язане з виконанням судового рішення, оскільки вказані обставини унеможливлюють виконання постанови відносно правопорушника ОСОБА_1 .

В той же час, наслідки ухилення особи від відбування суспільно корисних робіт передбачені ст. 325-4 КУпАП, відповідно до якої у разі ухилення порушника від відбування таких робіт, така особа підлягає адміністративній відповідальності, а за злісне ухилення від відбуття такого виду стягнення передбачена її кримінальна відповідальність.

В даному випадку, суд позбавлений можливості застосувати зазначені положення КУпАП, оскільки жодних аргументованих доказів щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання присуджених йому суспільно корисних робіт суду не надано.

Натомість, наявні докази, про неодноразову відмову КП Благоустрій м.Харкова у прийнятті правопорушника на відпрацювання суспільно корисних робіт, що не є фактом його ухилення від відбування адміністративного стягнення.

Статтею 302 КУпАП визначено лише три підстави для припинення виконання постанов про накладення адміністративних стягнень: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Однак, визначений у ч. 1 ст.303 КУпАП строк давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень є загальним і не залежить від виду стягнення, яке було призначено правопорушнику. Сутність строку давності виконання відповідних постанов полягає в тому, що він є граничним періодом у часі, протягом якого мають бути вчинені всі необхідні дії, спрямовані на виконання стягнення.

Перебіг строку давності постанови суду розпочинається від моменту звернення її до виконання. Постанова вважається звернутою до виконання, коли орган, який її виніс, вручає або надсилає її копію відповідній особі або надсилає органу, уповноваженому безпосередньо її виконувати. Таким чином, своєчасне направлення постанови для виконання (не більш ніж через три місяці з дня її винесення) визнається єдиним юридичним фактом, що має значення для встановлення, чи підлягає вона виконанню, незалежно від того, чи розпочато безпосереднє (реальне) виконання цієї постанови.

Згідно матеріалів справи, постанова суду щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, своєчасно звернена до виконання.

У чинній редакції ст. 303 КУпАП визначено не давність виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, а давність звернення її до виконання, що, в свою чергу, створює правозастосовні проблеми на завершальній стадії провадження у справах про адміністративні правопорушення. Фактична безстроковість виконання постанов про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується Європейським судом з прав людини при оцінці порушень державами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Необмежений строк виконання своєчасно надісланої постанови про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу Рекомендації Комітету міністрів Ради Європи державам членам стосовно адміністративних санкцій.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003, зазначивши, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

У рішенні № 15-рп/2004 від 02.11.2004 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до Основного Закону України людина, її права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, тобто панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, і вони як елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України, тощо.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 29.06.2010 № 17-рп/2010 тлумачить принцип правової визначеності таким чином, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями.

За період з часу винесення постанови, з 12.03.2020 року до часу розгляду матеріалів подання щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови суду у суді, тобто до даного часу, постанова суду про накладення адміністративного стягнення не виконана, оскільки за результатом вжитих органом пробації заходів не вдалось знайти підприємство, яке може прийняти правопорушника на роботу, в зв`язку з карантином, що й унеможливило виконання постанови суду.

Виходячи із системного аналізу законодавства України, правової позиції ЄСПЛ, який за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 року в справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03), враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (ст. 3 Основного Закону) та який знайшов своє закріплення у судовій практиці КСУ, ВСУ, ВС і прецедентних рішеннях ЄСПЛ, суд приходить до переконання, що зазначена справа про адміністративне правопорушення щодо накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді суспільно корисних робіт, для цілей ст.6 Конвенції, належить до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на цю категорію справ поширюється гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при розгляді подання про вирішення питання щодо звільнення ОСОБА_1 від адміністративного стягнення, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП інші норми закону, зокрема КК України, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення.

Згідно вимог ст. 80 КК України, особа звільняється відбування покарання,якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1)два роки - у разі засудження до покарання менш суворого,ніж обмеження волі; 2) три роки-у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; 3)п`ять років -у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин,а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; 4)десять років-у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; 5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Враховуючи викладене, відповідно до принципу верховенства права, суд вважає, що давність виконання постанови судді про накладення стягнення у виді адміністративного арешту в адміністративному праві не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду у кримінальному провадженні, у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі, а саме 2 роки.

За таких обставин, керуючись принципом верховенством права, яке не обмежується лише

законодавством, а й повинно відповідати ідеології справедливості, застосовуючи аналогію законодавства, суд приходить до висновку, що постанова Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.03.2020 року. якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно-корисних робіт не підлягає виконанню, у зв`язку із закінченням строків давності її виконання.

Керуючись ст.ст.303,304, ст. 183-1 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Слобідського районного відділу філії Державної установи Центр пробації в Харківській області про вирішення питання про давність виконання судового рішення- задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт строком 120 годин, накладеного постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.03.2020 р. за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 10 діб з дня її винесення.

Суддя Т.О.Каращук