Єдиний унікальний номер: 378/33/23
Провадження № 3/378/17/23
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.02.2023 року смт. Ставище

Суддя Ставищенського районного суду Київської області Марущак Н. М., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 5 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше за ч. 1 ст. 130 КУпАП до адміністративної відповідальності не притягувався, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

За протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 178861 від 21.12.2022, ОСОБА_1 21.12.2022 о 10 годині 49 хвилин в смт. Ставище по вул. С. Цимбала керував автомобілем DAEWOO NUBIRA, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя та очей, від проходження медичного огляду на місці зупинки та в медичному закладі відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 являється військовослужбовцем вказаної військової частини з 09.08.2022 і по теперішній час (а. с. 25).
Захисник ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні подав клопотання про закриття провадження ( а. с. 21 - 24), справу просить закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на наступне. Поліцейськими, які складали (оформлювали матеріали) грубо проігноровані норми чинного законодавства, оскільки вони самостійно заповнювали бланки пояснень свідків (останні ставили лише свої підписи). З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на першу пропозицію поліцейського проїхати до медичного закладу до лікаря-нарколога, оскільки у нього тремтять руки, відразу погодився на вказану пропозицію. Проте, поліцейський не став після такої згоди виписувати відповідне направлення для проходження відповідного медичного огляду, а став вимагати надати посвідчення водія, яке той лише пред`являв для огляду. Лише після цього поліцейський через деякий час звернув увагу на наявність у водія «перегару» та запропонував тому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або проїхати до медичного закладу. Фактично своєю поведінкою поліцейський спровокував у водія, в салоні якого була малолітня дитина з дружиною, відмову від проходження такого огляду. Проте, з відеозапису вбачається, що під час складання протоколу, але до завершення його складання ОСОБА_1 двічі просив поліцейського видати йому відповідне направлення, що поліцейським було проігноровано. Згідно довідки КНП БМР «Білоцерківськаміська лікарня № 1» № 855 від 21.12.2022 відповідно до тесту на алкоголь, проведеного відносно ОСОБА_1 21.12.22 протягом двох годин після зупинки, станом на 13 годину в останнього відсутній стан алкогольного сп`яніння (результат тесту 0,00 %). Крім того, у протоколі не зазначено на яку камеру здійснювався відеозапис (не зазначено серію, номер бодікамери. Вказано тільки, що до протоколу додається відео, а яке відео і з якого носія невідомо. В матеріалах справи об`єктивні докази, які б достеменно та "поза розумним сумнівом" свідчили про вчинене ОСОБА_1 порушення пункту 2.5. ПДР України, в матеріалах справи відсутні. Згідно результатів аналізів медичної лабораторії «ДІЛА» від 21.12.2022 13:28 у ОСОБА_1 відсутнє і будь-яке наркотичне сп`яніння.

Інспектор відділення поліції № 5 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області Миронюк Р. О. в судове засідання не прибув, в судове засідання викликався двічі (а. с. 17).
Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання 14.02.2023 не з`явились, викликані до суду шляхом направлення телефонограми (а. с. 16). Вказані свідки за викликом до суду не з`явились, і забезпечити їх явку з урахуванням особливостей провадження по справі про адміністративне правопорушення іншим чином, ніж шляхом направлення судових повісток, суд був позбавлений можливості.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника ОСОБА_1 Тилика Т. М., суд приходить до наступного.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_5 , суд приходить до наступного.
Згідно ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Крім того, відповідно до вимог ст. ст. 265-2 та 266 КУпАП за наявності підстав вважати, що особа, яка керує транспортним засобом, для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, зобов`язаний тимчасово затримати транспортний засіб та відсторонити водія від керуванням транспортним засобом.
Пункт 2.5. ПДР України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. п. 4, 5, 6, 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (надалі Порядку), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння визначається Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (надалі Інструкція).

Відповідно до п. 6 розділу ІІ вказаної Інструкції огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.
За положеннями ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
У відповідності з положеннями ч. ч. 3, 6 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Направлення особи для огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Відносно ОСОБА_1 складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР України за відмову ним, як водієм, що керував транспортним засобом, від проходження медичного огляду на місці зупинки та в медичному закладі в присутності свідків.
Виписані в протоколі про адміністративне правопорушення обставиниз приводу дотримання процедури пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі не знайшли підтвердження в суді.
На підтвердження вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, надано:

протокол про адміністративне правопорушення від 21.12.2022 року серії ДПР18 № 178861 (а.с. 1), в якому зазначено двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та в якому ОСОБА_1 в графі протоколу «пояснення» зазначив дослівно «не згоден» (а. с. 1),
- письмові пояснення (на заготовлених бланках), відібрані інспектором поліції Савчуком В. А. від свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 21.12.2022, згідно яких 21.12.2022 о 10 год. 55 хв. їх було запрошено в якості свідків, і в їх присутності водію ОСОБА_1 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою риладу «Драгер» та в закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився (а. с. 2),

- відеозапис з бодікамери поліцейського (на оптичному диску а. с. 5).

Оцінивши вищенаведені докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд приходить до наступного.

Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 Закону віднесено застосування засобів відеозапису.
Зазначене вбачається із положень п. 2. розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділів поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС 18.12.2018 року № 1026, відповідно до якої застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, здійснюється, в тому числі, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.
Суд вважає, що зазначені норми направлені на забезпечення об`єктивного і неупередженого виявлення та фіксування правопорушень, у тому числі і з метою подальшого використання зафіксованої інформації у якості доказів у суді.
Вищевказанимвідеозаписом з бодікамери підтверджується факт зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції.
При цьому вказаним відеозаписом також зафіксовано, що на запитання водія щодо причини зупинки, поліцейський звернув увагу, що малолітня дитина сидить на руках жінки на передньому сидінні та вони не були пристебнуті ременем безпеки. На вимогу поліцейського ОСОБА_1 пред`явив посвідчення водія, вийшов з автомобіля, відкрив багажник автомобіля, після чого на першу пропозицію поліцейського проїхати до медичного закладу до лікаря-нарколога, оскільки у нього (водія) тремтять руки, ОСОБА_1 відразу погодився на вказану пропозицію (10 год. 52 хв.) Проте, поліцейський не став після такої згоди виписувати відповідне направлення для проходження відповідного медичного огляду, а став вимагати у ОСОБА_1 надати посвідчення водія, яке той лише пред`являв для огляду. Лише після цього поліцейський через деякий час звернув увагу на наявність у водія «запаху алкоголю» та запропонував тому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або проїхати до медичного закладу, на що водій в присутності лише одного свідка ОСОБА_4 відмовився, пояснивши, що вживав алкоголь, проте, не в день керування, а днем раніше.

Під час розгляду справи захисник ОСОБА_2 зазначив, що фактично своєю поведінкою поліцейський, який проігнорував згоду водія пройти медичний огляд на стан сп`яніння в медичному закладі за першою пропозицією, спровокував у водія, в салоні автомобіля якого була малолітня дитина з дружиною, відмову від проходження такого огляду в подальшому.

Суд погоджується з такими доводами захисника з огляду на те. що відповідно до вищевказаного відеозапису ОСОБА_1 дійсно не відмовлявся проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння за першою пропозицією поліцейського, та з огляду на те, що з відеозапису вбачається, що в подальшому під час складання протоколу, але до завершення його складання (підписання його водієм та поліцейським, який його складав) ОСОБА_1 двічі просив поліцейського видати йому відповідне направлення до медичного закладу, що поліцейським було проігноровано. Зокрема, об 11 год. 11 хв. (згідно даних відеозапису) на прохання ОСОБА_1 видати йому направлення поліцейський відповів «Зараз ми все розберемся» та запропонував ОСОБА_1 написати в протоколі пояснення, поставити свої підписи в ньому на підтвердження того, що справа розглядатиметься в Ставищенському районному суді, на підтвердження того, що тимчасовий дозвіл на право керування ТЗ не видавався та на підтвердження вручення йому другого примірника протоколу. Згодом підписавши протокол та написавши в графі «пояснення», що з протоколом не згоден, ОСОБА_1 вдруге попросив у поліцейського направлення (об 11 год. 12 хв.), на що той відповів, що вони «людям медечні направлення не роздають, ... ми вам пропонували пройти огляд на місці та в лікарні, ви самі зробили собі проблему» .

Слід зазначити також, що розгляд адміністративної справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.
Як зазначено вище, відповідно до протоколу ОСОБА_1 як водій, що керував транспортним засобом, відмовився від проходження медичного огляду на місці зупинки та в медичному закладі в присутності свідків. В самому протоколі зазначено два свідки такої відмови ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Проте, відповідно до даних відеозапису фактично під час пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкоголього сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі був в присутній лише один свідок ОСОБА_4 , а інший громадянин, зазначений в протоколі в якості свідка, ОСОБА_3 при цьому був відсутній, підійшов до службового автомобіля вже після цього, назвав свої анкетні дані поліцейському який сидів в автомобілі, та на пропозицію останнього поставив свій підпис в протоколі.
Також з відеозапису встановлено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, не роз`яснено права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу та ст. 63 Конституції України, що є грубим порушення права на захист.
На думку суду, поведінка працівників поліції, які є представниками влади, якими булла проігнорована згода ОСОБА_1 пройти медичний огляд в медичному закладі на першу їх пропозицію, та після отримання останнього в подальшому відмови від проходження такого огляду проігноровано його вимогу під час складання протоколу надати йому направлення до медичного закладу, створила у ОСОБА_1 хибну уяву про можливість бути звільненим від відповідальності за відмову пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у присутності працівників поліції, у разі проходження такого медичного огляду самостійно протягом двох годин після складання протоколу про адміністративне правопорушення. Фактично після складання протоколу ОСОБА_1 самостійно пройшов медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, на підтвердження чого його захисник надав суду довідку КНП БМР «Білоцерківськаміська лікарня № 1» № 855 від 21.12.2022 та витяг з журналу реєстрації громадян, згідно яких відповідно до тесту на алкоголь, проведеного відносно ОСОБА_1 21.12.22 о 13 год. 55 хв. в останнього відсутній стан алкогольного сп`яніння (результат тесту 0,00 %) (а. с. 31, 32).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).
Статтею ст. 130 КУпАП передбачено накладення стягнення у виді штрафу та обмеження у користуванні водійськими правами.
У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, мають тлумачитись на її користь, а згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що ОСОБА_1 на першу пропозицію поліцейського проїхати до медичного закладу до лікаря-нарколога відразу погодився, проте, поліцейський не став після такої згоди виписувати направлення для проходження відповідного медичного огляду, а став вимагати у ОСОБА_1 надати посвідчення водія, яке той лише пред`являв для огляду; фактиччно своєю поведінкою поліцейський, який проігнорував згоду водія пройти медичний огляд на стан сп`яніння в медичному закладі за першою пропозицією, спровокував у водія, в салоні автомобіля якого була малолітня дитина з дружиною, відмову від проходження такого огляду в присутності одного свідка (другий свідок, зазначений в протоколі при цьому не був присутній), і в подальшому під час складання протоколу, але до завершення його складання, прохання ОСОБА_1 видати йому відповідне направлення до медичного закладу поліцейським було проігноровано, - суд, зважаючи назазначені вище порушення, допущені уповноваженими особами поліції при оформленні матеріалів справи, оцінивши наявні в даній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 62 Конституції України, п. 1 ст. 247 ст. ст. 283-285, 287 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н. М. Марущак