КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/606/2023
Справа 761/6607/21
Головуючий в суді І інстанції Осаулов А.А.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 лютого 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц.,

з участю захисників Можайкіної Олени Станіславівни, Кононець Олени Миколаївни, представника потерпілого Кваші Михайла Миколайовича,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у порушенні п. 10.1 Правил дорожнього руху і вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження в справі в зв`язку з закінченням на момент розгляду адміністративної справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 03 лютого 2020 року о 16:30 в м. Києві по просп. Перемоги, ст. м. Берестейська, керуючи автомобілем Hyundai д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не переконався в тому, що це буде безпечно і не створить перешкоду іншим учасникам руху, скоїв зіткнення з автомобілем Nissan д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який в подальшому відкинуло на автобус I-VAN д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 ПДР.

У апеляційній скарзі, поданій 23 грудня 2022 року засобами поштового зв`язку, ОСОБА_1 посилався на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, ненадання судом належної оцінки наявним в справі доказам та обставинам, формальний підхід до їх вивчення.

Зазначав, що судом не враховано доводи захисника Кононець О.М., що внаслідок недоліків досудового розслідування, яке супроводжувалось грубими порушеннями вимог КПК України, залишились невстановленими всі обставини ДТП, які мають істотне значення для з`ясування її механізму, і наразі їх встановити неможливо, оскільки минуло майже три роки з того часу.

Вважав, що протокол огляду місця ДТП від 03 лютого 2020 року повинен бути визнаний судом недопустимим, оскільки всупереч ст. 105 КПК України не містить жодної фототаблиці, у вступній його частині зазначено про відсутність свідків, однак під час судових засідань було встановлено, що в автомобілі Hyundai перебували свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; на схемі місця ДТП графічно не зображено та не зафіксовано слідів та предметів, що стосуються пригоди, у вигляді уламків скла, заднього бамперу автомобіля Hyundai; на схемі ДТП не визначено координати місця зіткнення автомобілів Hyundai та Nissan, не визначено слідів гальмового шляху коліс транспортних засобів - учасників ДТП, а щодо гальмівних шляхів на схемі не визначено приналежності даних слідів конкретному транспортному засобу. З зазначеної схеми ДТП неможливо було встановити вину ОСОБА_1 , про що свідчить винесення судом постанови від 25 серпня 2021 року, згідно якої адміністративний матеріали було повернуто на доопрацювання.

Наголошував, що відповідно до ч. 1 ст. 106 КПК України протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію. В той же час у схемі ДТП зазначено, що її склав слідчий, процесуально-правовий статус якого у даному провадженні на час проведення огляду місця ДТП не визначено і в матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності правових підстав для складання схеми ДТП даним слідчим. Судом не надано оцінки недолікам і порушенням норм чинного законодавства в протоколі огляду місця події і використано судову практику, яка не могла бути застосована в даній справі.

Вважав, що всі інші (похідні) докази, в тому числі схема місця ДТП, протокол про адміністративне правопорушення та висновок експертів, отримані на підставі протоколу огляду місця ДТП, повинні бути визнані недопустимими згідно доктрині «плодів отруєного дерева».

Зазначав, що як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, не проведено об`єктивного дослідження (в матеріалах справи відсутні пояснення свідків, крім водіїв-учасників ДТП), хоча ОСОБА_1 наголошував працівникам поліції про наявність свідків в автомобілі Hyundai. А з протоколу огляду місця ДТП та доданої до нього схеми неможливо встановити, що саме ОСОБА_1 порушив правила ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку з ДТП. Вказаний протокол як доказ по справі є сумнівним, оскільки не випливає із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. В судове засідання викликався працівник поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, однак на виклик суду не з`явився.

Вказував, що судом не враховано письмові пояснення ОСОБА_1 про дотримання ним всіх встановлених правил ПДР, і що до моменту зіткнення він рухався прямолінійно, не перестроювався, напрямку руху не змінював, не створював перешкоди або небезпеки для автомобіля Nissan або інших учасників руху, в той же час він мав право розраховувати на те, що і інші учасники ПДР їх виконуватимуть. Механічні пошкодження автомобіля Hyundai свідчать про порушення ПДР водієм автомобіля Nissan.

Вважав, що судом незаконно не враховано висновок експертного дослідження за результатами проведення автотехнічного дослідження судовим експертом Семенченком П.О. від 21 квітня 2021 року, і не надано належної оцінки висновку експертів від 14 листопада 2022 року за результатами проведення судової автотехнічної експертизи, оскільки він складений на підставі протоколу огляду місця події з доданими до нього документами, а також містить низку суттєвих помилок та порушень норм законодавства України, окремі зазначені дані ґрунтуються на припущеннях та допускають подвійне тлумачення.

Вказував, що судом не взято до уваги покази свідка ОСОБА_4 , надані в судовому засіданні, і не враховано, що пояснення водія автомобіля Nissan ОСОБА_2 мають суперечливий характер.

Зазначав, що судом не було проведено об`єктивний розгляд справи з огляду на відмову в долученні до матеріалів справи письмових пояснень свідка ОСОБА_5 .

Вважав, що враховуючи механізм ДТП, умови дорожньої обстановки, характер дій учасників пригоди, в діях ОСОБА_1 відсутні порушення ПДР, які б знаходились в причинному зв`язку з наслідками ДТП. Прямих, безспірних і безсумнівних доказів винуваності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не здобуто.

На підставі вищевикладеного просив скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2022 року та закрити провадження в справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Представником потерпілого ОСОБА_2 - адвокатом Квашею М.М. подано заперечення на апеляційну скаргу, в якому викладено власні спростування доводів апеляційної скарги. Просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Потерпілий ОСОБА_3 23 січня 2023 року надав до апеляційного суду пояснення, згідно яких під час дорожньо-транспортної пригоди він знаходився на зупинці, висаджував пасажирів і сам момент зіткнення не бачив. Просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Заслухавши пояснення захисників Кононець О.М., Можайкіної О.С., які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити, представника потерпілого Кваші М.М., який спростовував доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 7 ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.

Відповідно до п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Висновки судді місцевого суду про доведеність факту вини ОСОБА_1 в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 012989 від 05 січня 2021 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;

схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовано положення транспортних засобів після їх зіткнення, зокрема Hyundai д.н.з. НОМЕР_1 , Nissan д.н.з. НОМЕР_2 , I-Van д.н.з. НОМЕР_3 ;

протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, в якому зазначено погодні умови огляду та його напрямок, опис місця дорожньо-транспортної пригоди, вид та стан дорожнього покриття, число смуг для руху (4), наявність ліній горизонтальної розмітки (білого кольору, п. 1.24, 1.5, 1.1 згідно розділу 34 ПДР), спосіб регулювання руху на даній ділянці; знаходження місця події в зоні дії дорожніх знаків 4.1, 2.3, умови освітленості; розташування транспортних засобів на місці події; локалізація технічних пошкоджень, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди (Hyundai д.н.з. НОМЕР_1 - деформація переднього бамперу, капоту, кришка радіатора, розбите лобове скло, праве переднє крило, ліве переднє крило, розбита ліва передня фара, багажник, кришка багажника, задній бампер, ліве та праве заднє крило, ліва задня фара, Nissan д.н.з. НОМЕР_2 - деформація капоту, правого переднього крила, правий передній підкрилок, права передня фара, решітка радіатора, передній бампер, подушки безпеки, витікання технічної рідини, I-Van д.н.з. НОМЕР_3 - деформація лівої передньої двері, над лівим переднім колесом, передній бампер зліва, переднє ліве крило), інформація про сліди шин, слідів гальмування (слід шини на асфальті у другій від правого бордюру смузі руху), інформація про наявність відділених від транспортного засобу частин, деталей і інших об`єктів (уламки пластику та скла у першій та другій від правого бордюру смузі, осип ґрунту в місці розташування автобуса ЗАЗ I-Van), відомості про наявність на місці події слідів контактної взаємодії транспортного засобу з навколишніми предметами (об`єктами): контакт автомобіля Hyundai д.н.з. НОМЕР_1 з бетонною огорожею мосту, наявні подряпини на бетонній конструкції мосту; дана схема підписана уповноваженою особою та учасниками ДТП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без будь-яких зауважень та заперечень

постановою Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві від 28 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження, згідно якого проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що 03 лютого 2020 року приблизно о 16:30 по пр-ту Перемоги поблизу станції метро "Берестейська" у м. Києві відбулося зіткнення автомобіля Hyundai д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобіля Nissan д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 з подальшим зіткненням з автобусом марки I-Van д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок зіткнення вказаних транспортних засобів водій автомобіля Hyundai д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до медичного закладу; згідно висновку експерта № 042-1250-2020 виявлені у ОСОБА_1 тілесні ушкодження у виді садна лівої лобно-скроневої ділянки та обличчя зліва; лівої кисті, навколоочний синець зліва відноситься до легкого ступеня тяжкості, таким чином, дії вказаного водія не можуть бути кваліфіковані за ст. 286 КК України, оскільки відсутній обов`язковий елемент об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме настання наслідків у вигляді заподіяння в результаті порушення правил безпеки дорожнього руху щонайменше середньої тяжкості тілесних ушкоджень;

частково письмовими поясненнями водія ОСОБА_1 , який зазначив, що 03 лютого 2020 року близько 16:30 год. в м. Києві на пр-ті Перемоги, керуючи автомобілем Hyundai д.н.з. НОМЕР_1 , рухався прямолінійно під мостом біля метро Берестейська у напрямку метро Святошин; швидкість руху автомобіля, яким він керував, складала приблизно 25-39 км/год., раптово в задню частину автомобіля, яким він керував, відбувся сильний удар (зіткнення), який здійснив автомобіль Nissan д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався на великій швидкості; після удару (зіткнення) автомобіль Nissan протягнув автомобіль, яким він керував, приблизно декілька метрів, після цього автомобіль, яким він керував, відкинуло на відбійник з лівого боку дороги та розвернуло на 180 градусів; тобто автомобіль Nissan рухався на великій швидкості та навіть після зіткнення не почав гальмувати;

письмовими поясненнями водія ОСОБА_2 , який пояснив, що рухався на автомобілі Nissan д.н.з. НОМЕР_2 по пр-ту Перемоги в м. Києві на ділянці між метро Шулявська та метро Берестейська в напрямку метро Берестейська, по шосе № 2. Під час наближення до Берестейського мосту перед ним раптово, зі смуги для громадського транспорту, в`їхав автомобіль Hyundai д.н.з. НОМЕР_1 , як тільки він його побачив, вжив термінових заходів для зниження швидкості руху, однак цього виявилося недостатньо, внаслідок чого відбулося зіткнення з даним автомобілем. В результаті зіткнення його автомобіль повело вправо і він зачепив маршрутку, яка знаходилась на зупинці, з номерним знаком НОМЕР_4 , маршрут № 720. Оскільки удар відбувся в момент перестроювання зі смуги № 1 в смугу № 2 (де відсутня відповідна розмітка, яка дозволяє перестроювання зі смуги для маршрутних транспортних засобів), його автомобіль отримав механічні пошкодження з переднього правого боку, а також, внаслідок заклинювання переднього правого колеса, пошкодження від маршрутного транспортного засобу, зі всього правого боку;

письмовими поясненнями водія ОСОБА_3 , який пояснив, що є водієм маршрутного таксі № 720, прямував в напрямку м. Боярка, зупинився на зупинці метро "Берестейська" для висадки пасажирів і раптом відчув удар у водійські двері;

рапортом поліцейського від 03 лютого 2020 року про те, що патрулюючи екіпажом «Рубін-1003», отримали від чергового виклик ДТП з потерпілими за адресою м. Київ ст. м. «Берестейська», прибувши на місце виклику: м. Київ, пр-т. Перемоги 80/57, виявили три пошкоджені транспортні засоби, а саме МТЗ ЗАЗ І-VAN д.н.з. НОМЕР_3 водій ОСОБА_3 , Nissan Qashqai д.н.з. НОМЕР_2 водій ОСОБА_2 , Hyundai Accent д.н.з. НОМЕР_1 водій ОСОБА_1 . На місці працювали БШМД 48 ст. Онащук та БШМД 42 ст. Дітківська, яка госпіталізувала водія Hyundai Accent ОСОБА_1 в обласну лікарню з попереднім діагнозом ЗЧМТ;

висновком експертів № 246/22-52-28401/22-52 від 14 листопада 2022 року, складеного експертами КНДІСЕ за результатами проведення судової автотехнічної експертизи, згідно якого, в даній дослідницькій обстановці, з технічної точки зору, дії водія автомобіля Hyundai д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 регламентуються вимогами горизонтальної дорожньої розмітки 1.2 розділу 34 ПДР та вимогами п. 10.1 або 10.3 ПДР; водій автомобіля Nissan д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 в даній дорожній обстановці повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.4 ПДР, а у випадку виникнення небезпеки для його руху - у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР; дії водія Hyundai д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 10.1 або п. 10.3 ПДР при фактичній швидкості руху автомобіля Nissan, та знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

В дослідницькій частині висновку встановлено, що до зіткнення автомобіль Nissan під керуванням водія ОСОБА_2 рухався по другій смузі (праворуч була наявна смуга для руху маршрутних транспортних засобів), автомобіль Hyundai під керуванням водія ОСОБА_1 здійснив виїзд зі смуги для руху маршрутних транспортних засобів. Враховуючи, що водій автомобіля Hyundai ОСОБА_1 здійснював виїзд на смугу руху, по якій в даний момент рухався автомобіль Nissan, то в такій дорожній обстановці водій ОСОБА_1 не мав переваги на рух в даному випадку і повинен був дати дорогу автомобілю Nissan.

Встановлено також, що швидкість руху автомобіля Nissan, яка відповідає енергетичним затратам на утворення гальмівного шляху довжиною 12 м. на сухій асфальтованій частині дороги та переміщенню в стані кочення 34,7 м. складала приблизно 50-52 км/год. швидкість руху автомобіля Nissan перед утворенням гальмівного шляху становила приблизно 59-61 км/год. Автомобіль Hyundai здійснював виїзд на смугу руху автомобіля Nissan, та наближався справа наліво відносно напрямку руху автомобіля Nissan, тобто в даному випадку він являв небезпеку для руху водію автомобіля Nissan ОСОБА_2 . Технічна можливість уникнути даної ДТП у водія автомобіля Hyundai полягала у виконанні вимог горизонтальної розмітки 1.2 розділу 34 ПДР, п. 10.1 або п. 10.3 ПДР; враховуючи факт контактування транспортних засобів, дії водія автомобіля Hyundai ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 10.1 або п. 10.3 ПДР при фактичній швидкості автомобіля Nissan та знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

Вищевказані докази дозволяють в повній мірі відтворити обставини дорожньо-транспортної пригоди та є достатніми для встановлення в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. При цьому судом першої інстанції зроблено правильний висновок, з яким погоджується апеляційний суд, про відсутність достатніх підстав вважати недопустимими письмові докази, долучені до протоколу. Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Крім того, судом першої інстанції обґрунтовано відхилено доводи захисника ОСОБА_3. з приводу порушення ПДР водієм Nissan ОСОБА_2 , що, на його думку, стало причиною ДТП, вказавши, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог КУпАП здійснюється в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення, тому, за відсутності в даній справі складеного щодо ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення суд позбавлений можливості надання оцінки таким доводам захисника.

Апеляційний суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 не оскаржувались дії працівників поліції в зв`язку з нескладенням протоколу про адміністративне правопорушення відносно іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , а також постанова старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП України в м. Києві від 28 листопада 2020 року про закриття кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004873 від 16 червня 2020 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Апеляційний суд відхиляє як неспроможні доводи апеляційної скарги про недопустимість протоколу огляду місця ДТП як доказу з підстав недолучення до нього фототаблиць, незважаючи на зазначення про використання в процесі огляду фотоапарату, з огляду на відсутність в КПК України вимог щодо правил складання схеми ДТП, та в зв`язку з тим, що інформація щодо наявності або відсутності дорожньої розмітки, дорожніх знаків, стану дорожнього покриття, освітленості, розташування транспортних засобів на проїзній частині, наявність іншої слідової інформації, локалізація механічних пошкоджень транспортних засобів та інша інформація зазначені у відповідних розділах протоколу огляду місця події, який долучається до матеріалів ДТП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд відхиляє як похідні доводи апеляційної скарги, що на схемі місця ДТП графічно не зображено та не зафіксовано координати місця зіткнення транспортних засобів, не визначено сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів, сліди та предмети, що стосуються пригоди, зокрема уламки скла, задній бампер автомобіля Hyundai тощо.

Крім того, апеляційний суд враховує, що в матеріалах справи наявні фотознімки, зроблені під час виготовлення висновку експертного дослідження від 21 квітня 2021 року № ВЕД-13-04-21, а також зроблених водієм ОСОБА_2 , на яких зображене місце ДТП та транспортні засоби.

Є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що в протоколі огляду місця події в графі "Свідки" не зафіксовані особи свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які знаходились в автомобілі Hyundai під час ДТП, оскільки положення КПК України, яким керувались слідчі під час здійснення огляду місця ДТП, не встановлюють вимог щодо зазначення в протоколі проведення слідчоі дії її свідків.

Апеляційний суд також враховує, що в письмових поясненнях інспектору поліції від 05 січня 2021 року ОСОБА_1 вказав, що під час ДТП з ним в автомобілі перебував лише пасажир ОСОБА_4 , однак вже 12 квітня 2021 року захисником Кононець О.М. в клопотанні про виклик свідків зазначено. що разом з ОСОБА_1 в автомобілі знаходились ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відтак позиція ОСОБА_1 та його захисника з приводу кількості свідків ДТП є суперечливою та непослідовною.

Враховуючи вищевикладене, апеляційним судом не можуть бути прийняті похідні від цих доводів доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції було відмовлено у долученні до матеріалів справи письмових пояснень свідка ОСОБА_5 .

Крім того, непослідовність доводів апеляційної скарги вбачається в аргументах щодо неприпустимості схеми ДТП як доказу, з огляду на те, що автотехнічне дослідження, проведено судовим експертом Семенченком П.О. на замовлення ОСОБА_1 , ґрунтується в тому числі на обставинах, встановлених з дослідження судовим експертом даної схеми (а. с. 56 - 58).

Є непереконливими та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги щодо невизначеності процесуального статусу Погорілого О.О. , яким складено схему ДТП, з огляду на наявність в протоколі огляду місця ДТП застережень, що огляд проводиться старшим слідчим Шевченківського УП ГУНП в м. Києві Юрченком О.В. за участі слідчого Солом`янського УП в м. Києві Погорілого О.О. Належність слідчих до різних управлінь поліції також не є підставою для визнання протокол огляду недопустимим доказом, оскільки відповідно до п. 3, 5 розділу ІІ Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідування, затвердженої наказом МВС України від 07 липня 2017 року № 575, склад слідчо-оперативних груп формується з числа працівників поліції відповідно до графіка чергування, затвердженого керівником органу, підрозділу поліції та погодженого з керівником органу досудового розслідування (дізнання). Начальники ГУНП, їх територіальних (відокремлених) підрозділів є відповідальними за організацію своєчасного направлення на місце події слідчо-оперативної групи (далі - СОГ) у повному складі, інших працівників органу, підрозділу поліції залежно від обставин та характеру вчиненого кримінального правопорушення та доставляння за необхідності до місця події спеціалістів інших органів.

З урахуванням вищевикладеного, протокол огляду місця ДТП вважається належним та допустимим доказом, а посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 23 лютого 2021 року в справі № 175/777/15 про недопустимість як доказу протоколу огляду місця ДТП з доданою до нього схемою - нерелевантним, та відхиляються апеляційним судом.

Протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 13 січня 2020 року № 13, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 01 грудня 2015 року № 1496/27941.

Апеляційний суд враховує, що впродовж розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 не заявляв клопотань про направлення матеріалів справи на доопрацювання з підстав невідповідності протоколу вимогам закону, а відсутність в ньому осіб свідків сама по собі не свідчить про неналежність та недопустимість протоколу як доказу, з огляду на встановлені судом обставини про невизначеність позиції самого ОСОБА_1 щодо складу осіб, присутніх в салоні його транспортного засобу.

Не можна погодитися з доводами апеляційної скарги про суперечливість пояснень водія автомобіля Nissan ОСОБА_2 , оскільки зазначення даним водієм в поясненнях, що ним було прийнято всіх можливих заходів для зниження швидкості руху, що він екстрено гальмував, що він рухався по смузі № 2, що він рухався близько центру дороги, що перед ним раптово зі смуги для громадського руху виїхав автомобіль Hyundai, що автомобіль Hyundai оминав автобуси в першій смузі та перестроювався в другу смугу, і удар був практично рівно, - не є взаємно суперечливими, а доповнюють раніше повідомлені обставини.

Не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 10.1 ПДР та скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та відхиляються апеляційним судом нічим не підтверджені доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано письмові пояснення ОСОБА_1 про дотримання ним всіх встановлених правил дорожнього руху. Апеляційний суд приймає до уваги, що дані пояснення спростовуються іншими доказами, наявними в матеріалах справи, у їх сукупності, щодо фактичного руху транспортних засобів до моменту ДТП та механізму виникнення пригоди, та розцінює такі пояснення як намагання ухилитися від адміністративної відповідальності.

Посилання ОСОБА_1 у апеляційній скарзі на додаток до Інструкції щодо заповнення повідомлення про ДТП, затверджену Протоколом президії МТСБУ від 11 серпня 2011 року № 274/2011 висновків суду першої інстанції будь-яким чином не спростовують, оскільки ця Інструкція визначає умови заповнення Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яке надається Страховику чи Моторному (транспортному) страховому бюро України водієм транспортного засобу на виконання підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також застосування Типових схем дорожньо-транспортних пригод та розподілу відповідальності учасників дорожньо-транспортної пригоди за заподіяну ними шкоду при оформленні документів по дорожньо-транспортним пригодам без участі уповноважених на те працівників міліції, а тому є некоректним.

Не приймаються апеляційним судом та підлягають відхиленню доводи апеляційної скарги щодо протиправного, на думку ОСОБА_1 , неврахування судом експертного дослідження експерта Семенченка О.П. від 21 квітня 2021 року, враховуючи вищевикладене.

Відповідно до ст. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях.

Відповідно до п. 4.12 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, у вступній частині висновку експерта зазначається попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України або за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України.

Разом із тим, експертне дослідження від 21 квітня 2021 року складене судовим експертом Семенченком О.П. не на підставі призначення суду, а на замовлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та без застереження у висновку про попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України або за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України.

Апеляційним судом відхиляються необґрунтовані доводи апеляційної скарги щодо неврахування, на думку ОСОБА_1 , показів свідка ОСОБА_4 , оскільки відсутність в оскаржуваній постанові посилань на вказані пояснення свідка не свідчать самі по собі про те, що судом ці пояснення не були враховані. ЄСПЛ неодноразово проголошувалось, що міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справах "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, "Проніна проти України" від 18 липня 2006 року).

Крім того, ОСОБА_1 не зазначено, в чому полягає важливість врахування пояснень свідка ОСОБА_4 при встановленні обставин механізму ДТП, встановленні його вини в порушенні вимог п. 10.1 ПДР та скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апеляційний суд приймає до уваги, що показання свідка ОСОБА_4 щодо прямолінійності руху автомобіля Hyundai спростовуються висновком експертів № 246/22-52-28401/22-52 від 14 листопада 2022 року, складеного експертами КНДІСЕ за результатами проведення судової автотехнічної експертизи, з якого вбачається, що автомобіль Hyundai здійснював виїзд на смугу руху автомобіля Nissan, та наближався справа наліво відносно напрямку руху автомобіля Nissan.

Оцінюючи в цілому доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції показань свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , апеляційний суд враховує, що клопотання про виклик даних свідків в апеляційній скарзі заявлено не було.

Апеляційним судом відхиляються як необґрунтовані доводи апеляційної скарги щодо недопустимості висновку експертів від 14 листопада 2022 року з посиланням на його складення на підставі недопустимого, на думку апелянта, протоколу огляду місця події, а також наявності в експертному висновку помилок, припущень і подвійних трактувань, враховуючи, що наданий ОСОБА_1 висновок експертного дослідження від 21 квітня 2021 року також складався на підставі цього ж протоколу, крім того, під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 , маючи сумнів у достовірності даного доказу, не заявляв клопотань про призначення повторної експертизи.

Є неспроможними, нічим не підтверджуються та відхиляються апеляційним судом посилання апеляційної скарги на позапроцесуальне спілкування представника потерпілого ОСОБА_2 - Кваші М.М. з експертами ще до призначення судом експертизи.

З огляду на хронологію призначення судом експертизи постановою від 19 листопада 2021 року та направлення експертами КНДІСЕ 19 січня 2022 року клопотання про надання додаткових вихідних даних, необхідних для дачі відповіді на питання постанови про призначення експертизи, апеляційний суд розцінює як очевидну описку зазначення у вступній частині експертного висновку від 14 листопада 2022 року про надходження на адресу КНДІСЕ листа представника потерпілого Кваші М.М. 17 лютого 2021 року, разом з DVD-диском, на якому містяться фотознімки місця ДТП та фотознімки пошкоджень автомобіля Nissan у кількості 33 штук.

Наведене підтверджується супровідним листом представника потерпілого Кваші М.М. на адресу не безпосередньо експертної установи, а Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2021 року, з долученими до нього кольоровими фото з місця ДТП від 03 лютого 2020 року та оригіналами фототаблиць із зображенням автомобіля Nissan для їх передачі експерту (в конверті, долученому до матеріалів справи).

Враховуючи зазначене, вказана у висновку дата надходження додаткових матеріалів 17 лютого 2021 року замість правильної дати 17 лютого 2022 року не свідчить про порушення експертами вимог Інструкції від 08 жовтня 1998 року № 53/5, відтак доводи апеляційної скарги в зазначеній частині відхиляються апеляційним судом як надумані.

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, об`єктивних підстав ставити під сумнів наявні в матеріалах справи докази у суду не має. Сутність вчиненого правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення викладена із належною повнотою та відповідає диспозиції ст. 124 КУпАП.

Судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок, з яким погоджується апеляційний суд, що невиконання водієм ОСОБА_1 вимог п. 10.1 ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками у виді спричинення механічних пошкоджень транспортним засобам.

Оскільки адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження, яке в даному випадку було прийняте 28 листопада 2020 року, судом першої інстанції правомірно закрито провадження в справі на підставі ч. 7 ст. 38 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги, що постанова суду першої інстанції винесена з неправильним застосуванням норм матеріального права і норм процесуального права, в результаті формального підходу суду до оцінки доказів, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

Наведене вказує на безпідставність апеляційної скарги, доводи якої направлені на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

Апеляційним судом враховується рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесення постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

Підстави для закриття провадження в справі за відсутності складу адміністративного правопорушення відсутні.

З огляду на сукупність вищенаведених доказів, апеляційний суд вважає постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні п. 10.1 ПДР та скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, такою, що відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні п. 10.1 ПДР та скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.