ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/2963/22 Головуючий суддя І інстанції Макаров В. О.
Провадження № 33/818/130/23 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Валки

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисників адвокатів Бідила Т.О., Носенка А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2022 року стосовно ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець смт. Хорошево Харківської області,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Постановою встановлено, що 12 вересня 2022 року о 10 годині 00 хвилин по вул. Карачівське шосе, 9 в м. Харкові водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння кінцівок рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на те, що зазначені в оскаржуваній постанові відомості не відповідають дійсності. Вказує, що він не керував автомобілем. Зазначає, що суд першої інстанції належним чином не повідомив його про час та місце розгляду справи та розглянув справу без його участі. Вказує, що суд першої інстанції послався на докази, однак не конкретизував які саме відомості містяться у цих доказах.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції, призначене на 14:20 год. 22.02.2023 року ОСОБА_1 та його захисники не з`явились.

Захисник Носенко А.Ю. 22.02.2023 року об 11 годині 48 хвилин до канцелярії Харківського апеляційного суду подав клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги у зв`язку з неможливістю його прибуття в судове засідання, оскільки він бере участь в розгляді іншого провадження в Дзержинському районному суді м. Харкова.

При цьому належить врахувати, що в попередньому судовому засіданні в суді апеляційної інстанції(01.02.2023 року) захисник Носенко А.Ю. брав участь разом зі своїм підзахисним ОСОБА_1 , а також адвокатом Бідило Т.О. В присутності адвоката Носенка А.Ю. ОСОБА_1 без обмежень у часі надавав особисті пояснення з приводу оскарження судового рішення, а також про фактичні обставини події. Захисник Носенко А.Ю. також надавав свої пояснення, висловивши суду всі свої доводи стосовно захисту інтересів ОСОБА_1 . При цьому суд апеляційної інстанції за клопотанням захисників Бідила Т.О. та Носенка А.Ю., а також ОСОБА_1 допитав двох свідків сторони захисту, а також задовольнив клопотання щодо виклику для допиту працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

За таких обставин, враховуючи, що сторона захисту, в тому числі і адвокат Носенко А.Ю., який особисто і без обмежень у часі вже надавав в судовому засіданні свої пояснення та доводи по скарзі, апеляційний суд не вбачає необхідності для відкладення апеляційного розгляду внаслідок неможливості прибуття захисника Носенка А.Ю.

Поряд з цим належить взяти до уваги, що захисник Бідило Т.О. також був повідомлений 10.02.2023 року телефонограмою про час та місце розгляду справи, тобто більш ніж за 3 дні до судового розгляду, оскільки такий спосіб сповіщення був заздалегідь узгоджений з ним і є найбільш ефективним під час воєнного стану. Під час цього сповіщення він зобов`язався сповістити про час та місце апеляційного розгляду свого підзахисного ОСОБА_1 . З цього приводу до матеріалів справи долучено бланк зі змістом телефонограми (арк. 70).

Тобто, захисник Бідило та ОСОБА_1 будучі сповіщеними про час та місце розгляду апеляційної скарги ніяких заяв або клопотань з приводу неявки в судове засідання, що призначене на 22.02.2023 не подавали, але не з`явилися, внаслідок чого апеляційний суд дійшов висновку, що захисник Бідило Т.О. та ОСОБА_1 не виявили бажання скористатись своїм правом на подальшу участь в апеляційному розгляді. З огляду на викладене, а також з урахуванням того, що в судове засідання з`явився свідок, про обов`язковий допит якого клопотала сторона захисту, апеляційний суд дійшов висновку про можливість допиту свідка без участі сторони захисту та закінчення апеляційного розгляду.

При цьому належить врахувати, що інших клопотань стосовно досліджень фактичних обставин події від ОСОБА_1 та його захисників до суду апеляційної інстанції станом на 14:30 год. 22.02.2023 року не надходило, а в попередньому судовому засіданні сторона захисту ОСОБА_1 , та його захисники без обмежень у часі доповіли суду та пояснили про свої доводи та вимоги, у зв`язку з оскарженням судового рішення.

Крім того слід зазначити, що в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції 01.02.2023 року ОСОБА_1 та його захисники були повідомлені про те, що оскільки вони надали свої пояснення стосовно обставин цієї справи та доводів апеляційної скарги, їх явка у наступні судові засідання не є обов`язковою.

Відповідно до відомостей явочного листа від 01.02.2023 року (арк. 64), розгляд апеляційної скарги по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 було перенесено на 10.02.2023 року до 12.00 год.

10.02.2023 року розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 не відбувся у зв`язку з тим, що постачання електричної енергії до Харківського апеляційного суду було вимкнено міською владою, оскільки існувала реальна загроза ракетного обстрілу міста Харкова та області.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що сторона захисту була повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги саме на 22.02.2023 року.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. ст. 268, 271, 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе провести подальший розгляд апеляційної скарги 22.02.2023 року за відсутності ОСОБА_1 та його захисників адвокатів Бідила Т.О. та Носенка А.Ю., виходячи з відомостей, що є наявні в матеріалах цієї справи, в межах апеляційної скарги, а також враховуючи надані ОСОБА_1 та його захисниками пояснень в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисників - адвокатів Бідила Т.О. та Носенка А.Ю., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання щодо винуватості ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції послався на докази, а саме на відомості, які містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення, письмових поясненнях свідків, рапорті інспектора поліції.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 3) вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2106» маючи ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння кінцівок, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

Обставини, які зафіксовані у протоколі, а саме наявність ознак алкогольного сп`яніння, вочевидь обумовлювали вимогу працівників поліції, які їх виявили, згідно п. 2.5 ПДР України, запропонувати водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у визначеному законом порядку.

Поряд з цим, особисто ОСОБА_1 надав свої письмові пояснення в протоколі, що об`єктивно свідчить про те, що він ознайомлений з його змістом.

Однак, належить взяти до уваги, що незважаючи на незгоду із діями працівників поліції під час складення ними протоколу, цей протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством а ні ОСОБА_1 , а ні його захисниками не оскаржувалися. Тобто останні не зверталися до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України на дії працівників поліції під час складення ними протоколу, а також не зверталися із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва з метою проведення службової перевірки, а також не звертались із заявою на дії працівників поліції у порядку, передбаченому КПК України, хоча мали для цього достатньо часу, що унеможливлює врахування доводів апелянта з приводу незгоди з відомостями протоколу та діями поліцейських.

Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому вони заслуговують на увагу.

Поряд з цим, в протоколі ОСОБА_1 власноручно зазначив, «… на передодні святкували день народження. Випив 2 літри пива».

Аналізуючи ці пояснення суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівники поліції об`єктивно встановили у ОСОБА_1 ознаку алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, яку, в тому числі, зафіксували у протоколі.

Крім того, відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (арк. 5) вбачається, що 12.09.2022 року їх було залучено працівниками поліції у якості свідків при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками ст. 130 КУпАП. В їх присутності водій ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції викликались свідки, які зазначені у протоколі працівником поліції.

В судові засідання ці свідки не з`явились, однак 09.02.2023 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_3 , який вказаний працівником поліції у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 як свідок.

В своїх поясненнях свідок зазначив, що «… он был остановлен сотрудниками полиции в районе Основы с просьбой быть понятым. С ним был ОСОБА_4 . Сотрудники полиции попросили засвидетельствовать факт отказа водителя транспортного средства на прохождение медицинского освидетельствования на наличие в организме алкоголя или других веществ. Водитель отказывался. Сотрудники полиции вели видеосъемку. В его присутствии сотрудники полиции никакого давления не оказывали. В связи с плохим самочувствием не может явиться в зал суда 10.02.2023 года».

Аналізуючи та оцінюючи ці письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що саме цей свідок був безпосереднім очевидцем події та його пояснення, наданні суду апеляційної інстанції, поза розумним сумнівом узгоджуються з тими письмовими поясненнями, які він надавав працівникам поліції під час складення протоколу стосовно ОСОБА_1 , а тому такі пояснення заслуговують на увагу.

Поряд з цим, в матеріалах справи міститься відеозапис події за участю ОСОБА_1 , який був долучений до матеріалів справи працівниками поліції (арк. 5).

Відповідно до відомостей цього відеозапису об`єктивно вбачається, що працівники поліції зупинили випадковий автомобіль та запропонували особам, які в ньому перебували, бути свідками процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, з чим останні погодились.

Тобто, працівники поліції залучили сторонніх осіб, які були безпосередніми очевидцями того, як працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від чого останній відмовився. Отже у суду апеляційної інстанції відсутні будь-які сумніви щодо об`єктивності цих пояснень, а тому вони заслуговують на увагу.

Крім того, відповідно до відомостей відеозапису вбачається, що працівники поліції при залучених свідках запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від чого він відмовився.

Поряд з цим, з цього ж відеозапису об`єктивно вбачається, що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 стоїть припаркований на узбіччі проїжджої частини та за кермом цього автомобіля будь-які особи відсутні. Також під час спілкування, працівники поліції повідомляли свідків про те, що вони зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , а останній цю обставину не заперечував. Також він не повідомляв працівникам поліції про те, що автомобілем він не керував та не посилався на будь-яких осіб, які, нібито, були за кермом.

Крім того, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції були допитані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Зокрема свідок ОСОБА_5 повідомив, що ОСОБА_1 не вживав алкогольні напої до того, як їх зупинили працівники поліції, однак не підтвердив того, що працівники поліції здійснювали будь-який тиск на ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_6 повідомив суду апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 не вживав алкогольні напої, однак не заперечував, що вони напередодні разом з ОСОБА_1 були на святкуванні Дня народження їх знайомого.

Суд апеляційної інстанції враховуючи той факт, що між цими свідками та ОСОБА_1 протягом тривалого часу існують дружні стосунки, дійшов висновку, що вони є суб`єктивними, а тому не заслуговують на увагу, оскільки їх показання мають на меті уникнення ОСОБА_1 від відповідальності.

Натомість слід звернути увагу на ту частину показань свідка ОСОБА_6 , де він повідомив суд апеляційної інстанції, що він разом з ОСОБА_1 святкували День народження, що об`єктивно узгоджується зі змістом письмових пояснень ОСОБА_1 , який в протоколі про адміністративне правопорушення зазначив, що був на святкуванні Дня народження та випив 2 літри пива.

Поряд з цим, враховуючи відсутність будь-яких скарг на дії працівників поліції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівники поліції не здійснювали тиску на ОСОБА_1 під час складення протоколу, а відомості щодо святкування Дня народження працівниками поліції були об`єктивно отримані від самого водія, а тому поза розумним сумнівом вбачається, що ОСОБА_1 добровільно зазначив такі відомості у протоколі про адміністративне правопорушення. Отже, суд апеляційною інстанції такі твердження апелянта розцінює як обраний ним спосіб захисту для уникнення відповідальності.

Крім цього, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції працівник поліції, який складав протокол стосовно ОСОБА_1 поліцейський Капуста О.О., будучі попередженим про кримінальну відповідальність за введення суд в оману, повідомив, що він разом із іншими поліцейськими перебували на чергуванні та дійсно зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування з останнім свідок особисто виявив ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, внаслідок чого було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від чого останній відмовився у присутності двох свідків. Свідками були випадкові громадяни, яких було зупинено на проїжджій частині автодороги, де і був зупинений ОСОБА_1 . Також працівник поліції повідомив, що будь-якого тиску щодо ОСОБА_7 ані він, ані інші поліцейські не здійснювали, про що також свідчить відсутність стосовно нього та його напраників будь-яких дисциплінарних проваджень або стягнень. Крім того, поліцейський пояснив, що він попередньо роз`яснював ОСОБА_1 порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, в тому числі, наслідки відмови від проходження огляду, що саме і було зафіксовано на відеозаписі. Поряд з цим працівник поліції зазначив, що він роз`яснював ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Ці пояснення працівника поліції повністю узгоджуються з відомостями, які зафіксовані в рапорті працівника поліції, який міститься в матеріалах справи та іншими матеріалами справи, а тому такі пояснення заслуговують на увагу.

Отже, враховуючи такі відомості, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що за кермом автомобіля під час його зупинки працівниками поліції перебував саме ОСОБА_1 , а такі твердження апелянта суд розцінює, як обраний спосіб захисту для уникнення ним відповідальності.

Поряд з цим, ОСОБА_1 працівникам поліції надав письмову розписку (арк. 8), відповідно до якої він зобов`язувався на протязі доби в термін з 12.09.2022 не сідати за кермо будь якого автомобіля.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_8 повідомив, що з місця події вони поїхали на автомобілі ВАЗ 2106, але за кермом був не ОСОБА_1 , а інша особа.

Наявність цієї розписки та відомостей пояснень свідка свідчить про те, що працівники поліції були вимушені відсторонити ОСОБА_1 від керування транспортними засобами, оскільки виявили у останнього низку ознак алкогольного сп`яніння, а від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився.

Крім того, відповідно до відомостей, які зафіксовані у рапорті інспектора поліції (арк. 9) вбачається, що було зупинено автомобіль Ваз 2106, Д.Н.З. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , у якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння останній відмовився за результатами чого було складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. Авто водія залишено на місці без порушень ПДР.

Поряд з цим з відомостей протоколу про адміністративне правопорушення об`єктивно вбачається, що ОСОБА_1 ознайомлений з його змістом та отримав його копію, що підтверджується його власноручним підписом.

Отже, ОСОБА_1 був повідомлений про те, що розгляд цієї справи відбудеться у Жовтневому районному суді в м. Харкові, оскільки такі відомості в ньому зазначені, а зі змістом протоколу він ознайомлений.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також, згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

Слід також зазначити, що у відповідності до ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України та ОСОБА_1 не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 будь-яким чином цікавився розглядом справи стосовно нього в суді першої інстанції, що об`єктивно спростовує доводи апелянта про те, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі.

В протоколі про адміністративне правопорушення також зазначено, що «…громадянину ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП…»

Належить врахувати те, що в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції працівник поліції повідомив, що він особисто роз`яснював ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП, а також ст. 63 Конституції України.

Тобто, враховуючи відсутність будь-яких скарг або позовів ОСОБА_1 та його захисників на дії або бездіяльність працівників поліції під час проведення процесуальних дій та складення ними протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його процесуальні права, а тому в діях працівників поліції не вбачається порушення чинного законодавства

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналізуючи наявний у матеріалах справи відеозапис, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівники поліції, пропонуючи ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, діяли виключно відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та склали протокол стосовно ОСОБА_1 саме за відмову пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Поряд з цим, враховуючи відсутність факту оскарження дій або бездіяльності працівників поліції щодо складення ними протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апелянта щодо порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння є необґрунтованими та такими що не відповідають дійсності.

Крім того, в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (арк. 6), наявність якого у матеріалах справи обумовлено вимогами п. 8 розділу ІІ Інструкції, що свідчить про відповідність дій працівників поліції під час складення протоколу вимогам цієї Інструкції.

Поряд з цим, належить врахувати те, що відповідно до відомостей довідки (арк. 4), ОСОБА_1 отримав посвідчення водія відповідної категорії. Посвідчення водія видається особі внаслідок складання нею іспиту на знання вимог ПДР України, що об`єктивно вказує на те, що ОСОБА_1 знає ПДР України.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 , відмовляючись від проходження огляду на стан сп`яніння, свідомо ігнорував ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що 12 вересня 2022 року, ОСОБА_1 близько 10 год. 00 хв. в м. Харкові по вул. Карачівське шосе біля будинку № 9, керував автомобілем «ВАЗ» державний номер НОМЕР_3 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння кінцівок, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, що повністю відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та положенням вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з офіційних джерел та надав ним належну правову оцінку, в тому числі за критерієм «поза розумним сумнівом».

Таким чином, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції ані ОСОБА_1 , ані його захисниками не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто його за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а отже посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2022 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков