Справа № 201/1335/23
Провадження № 3/201/844/2023
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 лютого 2023 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., розглянувши матеріали, які надійшли з ГУ ДПС в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керівника ТОВ Фірма «АДС» (), громадянки України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 25181/04-36-01-07-08/16403846 від 27.12.2022р., керівник Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "АДС" () ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , вчинила правопорушення: неподання до установи банку платіжних доручень на перерахування належних до сплати сум орендної плати, з юридичних осіб по строку сплати 30.11.2022р. чим порушено п.п. 287.3 ст. 287 ПК України, що підтверджено актом перевірки № 23181/04-36-04-07/16403846 від 12.12.2022р. Дата, час і місце вчинення порушення: 30.11.2022р., 49044, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, Соборний р-н, Узвіз Крутогірний, буд. 12-6, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена належними чином, шляхом направлення повістки поштовою кореспонденцією.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

Окрім того, суд звертає увагу, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень» за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії її розгляду.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Слід також відзначити, що Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їх судового провадження.

Отже, суд виконав всі можливі заходи для виклику особи в судове засідання та враховуючи вимоги ст. 268 КУпАП, вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що вина ОСОБА_1 в повному обсязі підтверджується наступними доказами, а саме: актом перевірки № № 23181/04-36-04-07/16403846 від 12.12.2022р та фактичними даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення № 25181/04-36-01-07-08/16403846 від 27.12.2022р., у якому наявні пояснення ОСОБА_1 про те, що нею помилково пропущено дату платежу.

Приймаючи до уваги вищевикладене, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у не поданні посадовою особою підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів), передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

При визначенні виду і розміру стягнення, враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, вважаю за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави, в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із змінами та доповненнями, стягнути з правопорушника судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 283, 284, 299 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, та накласти на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить сто сімдесят гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала законної сили:

Суддя Наумова О.С.