КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/1647/2023 Категорія: ст. 473 МКУ
Головуючий в суді першої інстанції: Калініченко О.Б.
Головуючий в апеляційній інстанції: Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2023 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою, яка подана представником Київської митниці Кундіус Діаною Сергіївною на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 03 лютого 2023 року в справі про притягнення гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), адреса: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 ), до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 473 МК України,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року до Солом`янського районного суду м. Києва від Київської митниці надійшов адміністративний матеріал з протоколом про порушення митних правил № 2062/10000/22 від 15.11.2022 року, складений відносно гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), за ознаками порушення митних правил, передбачених ст. 473 Митного кодексу України.

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 03 лютого 2023 року визнановідправника міжнародного експрес-відправлення відправлення № АЕВЕ гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) винним у порушенні митних правил, відповідальність за які передбачена ст. 473 Митного кодексу України, та на підставі статті 22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Вилучені за протоколом про порушення митних правил № 2062/10000/22 від 15 листопада 2022 року товари, а саме: цифрова відеокамера із маркуванням SIYI ZR10 2K QHD 30х Hybrid Zoom Gimbal Camera - 1 шт.; бездротова цифрова система передачі зображень з маркуванням SIYI HM30 - 1 шт., повернутовласнику (отримувачу).

Стягнуто з відправника міжнародного експрес-відправлення відправлення № АЕВЕ гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду в частині звільнення порушника від адміністративної відповідальності на підставі положень ст. 22 КУпАП, представник Київської митниці Кундіус Д.С. подала апеляційну скаргу, в якій просила оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 473 МКУ та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді конфіскації товарів, заборонених до пересилання через митний кордон України, вилучених за протоколом про порушення митних правил №2062/10000/22 від 15.11.2022 року.

Обгрунтовуючи скаргу, представник Київської митниці посилалася на те, що 03.02.2023 року Солом`янським районним судом міста Києва було

проголошене рішення по справі про порушення митних правил за ст. 473 МКУ відносно гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), відповідно до якого порушника звільнено від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.

На думку Митного органу, вчинене порушення митних правил не можна визнати малозначним. При цьому, відповідальність за порушення митних правил за ст. 473 Митного кодексу України передбачає обов`язкову конфіскацію товарів, які пересилаються з порушенням митних правил.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Київської митниці, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши доводи скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно положень частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги Митного органу зводяться до незгоди з постановою суду лише в частині звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та ненакладення на порушника адміністративного стягнення у вигляді конфіскації товару, а тому суд згідно вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП перевіряє законність та обґрунтованість постанови лише в цій частині.

Згідно оскаржуваної постанови судом першої інстанції встановлено, що 13.10.2022 року в зону діяльності Київської митниці до відділу митного оформлення № 2 митного поста «Спеціалізований» надійшло міжнародне експрес-відправлення за міжнародним транспортним документом від 23.09.2022 року № АЕВЕ та інвойсом від 23.09.2022 року № АЕВЕ на адресу гр. ОСОБА_4 , Україна, м. Полтава.

Згідно інформації, зазначеної в міжнародному транспортному документі - інвойсі, МЕВ надійшло від відправника міжнародного експрес-відправлення громадянина ОСОБА_1 , Китай ( ОСОБА_1 , China) та згідно переліку мало містити «RC Airplanes» (літак на радіоуправлінні) в кількості 1 штука, загальною вартістю - 50 USD.

Однак, при митному огляді 13.10.2022 року встановлено, що вміст МЕВ являє собою: цифрова відеокамера із маркуванням SIYI ZR10 2K QHD 30х Hybrid Zoom GimbalCamera - 1 шт. та бездротова цифрова система передачі зображень з маркуванням SIYIHM30 - 1 шт. (вартість товару 29901,77 грн.), тобто, інформація про опис та вартість не відповідає відомостям, що заявлені відправником у товаросупровідних документах.

15.11.2022 року стосовно гр. ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил № 2062/10000/22 за ст. 473 МК України.

Відповідно до вимог ст. 486 МК України завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Положеннями ст. 489 МК України передбачено, що при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції вважав за можливе визнати зазначене правопорушення малозначним та звільнити гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 )від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності й обмежитись усним зауваженням.

Так, Пленум Верховного Суду України в п. 17 постанови від 3 червня 2005 р. N 8 роз`яснив, що, вирішуючи питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, суди повинні враховувати як вартість, так і кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення.

Відповідно до ст. 466 МК України адміністративнестягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановленіцим Кодексом та іншими законами України.

Водночас, діючим законодавством Українипрямо не передбачено можливості звільнення правопорушника від застосування щодо нього стягненняу вигляді конфіскації за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 473 МК України.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Із змісту постанови суду вбачається, що при накладенні стягнення, суд не врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниика гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), значне заниження ним вартості експрес-відправлення за міжнародним транспортним документом від 23.09.2022 року № АЕВЕ, що суттєво відрізняється від товарів, що пересилались та мали бути оплачені митним платежем.

Таким чином, суд безпідставно та необґрунтовано не призначив стягнення у вигляді конфіскації товару, яке відповідає меті виховання правопорушника та запобіганню вчиненню ним нових правопорушень.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими посилання суду першої інстанції на те, що підставою для незастосування конфіскації вищевказаного товару є те, що скоєне правопорушення можна виправити шляхом можливої сплати митних платежів отримувачем товару.

При цьому, суд помилково вважав власником товару його отримувача, оскільки такі висновки ґрунтуються на припущеннях та не підтверджуються матеріалами справи.

Таким чином, суд першої інстанції не врахував характер та обставини вчиненого правопорушення, дані про особу винного, ступінь його вини у вчиненому, майновий стан, інші обставини, зокрема будь-які обставини, що б пом`якшували відповідальність гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), а тому сукупність встановлених судом обставин, з урахуванням характеру вчиненого, не дає підстав для застосування положень ст. 22 КУпАП та звільнення правопорушника від відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення.

При цьому, апеляційний суд враховує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.

Так, жодним із рішень Європейського Суду з прав людини не встановлено прямої заборони на конфіскацію предметів порушення митних правил.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що держава при конфіскації майна зобов`язана додержуватися, зокрема третього критерію правомірності позбавлення майна (балансу інтересів), визначеного ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод рішення від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України»; від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»).

Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного суб`єкта у кожній справі на підставі безпосередньо з`ясованих обставин і фактів.

Суд першої інстанції, звільнивши гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) від конфіскації предметів порушення митних правил, не встановив наявності будь-яких обставин, які становлять для порушника «індивідуальний і надмірний тягар» при конфіскації вказаних товарів.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Враховуючи те, що оскаржувана постанова в частині звільнення гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) від адміністративної відповідальності прийнятасудом з неправильним застосуванням норм матеріальногоправа, колегія суддів дійшла висновку про скасування постановисуду та прийняття в цій частині нової постанови про накладення на гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) адміністративного стягнення у вигляді конфіскації товарів, вилучених за протоколом про порушення митних правил №2062/10000/22 від 15.11.2022 року.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Київської митниці Кундіус Діани Сергіївни - задовольнити частково.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 03 лютого2023року в частині звільнення гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП - скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою накласти на гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) адміністративне стягнення у вигляді конфіскації товарів, вилучених за протоколом про порушення митних правил №2062/10000/22 від 15.11.2022 року відносно гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ).

В іншій частині постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 03 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.О. Матвієнко