Справа № 522/483/23
Провадження №3/522/485/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Шестакова Я.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з УПП в Одеській області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наданих суду, 05.01.2023 року адміністративних матеріалів, 23.11.2022 року о 11 годині 50 хвилин у м. Одесі, вул. Дворянська,7 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Volkswagen Grafter НОМЕР_1 став учасником ДТП, після чого самовільно залишив місце ДТП, особу водія ОСОБА_1 встановлено шляхом проведення поліцейських заходів, чим порушив вимоги п.2.10.а Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 122-4 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явився, провину не визнав, зазначив, що покинув місце події у зв`язку із необхідністю надання допомоги потерпілій, після чого повернувся на місце ДТП. Також, надав суду розписку потерпілої, яка зазначила, що ОСОБА_1 шкоду спричинену ДТП повністю відшкодував, та вона не має до нього будь-яких претензій.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1.10 ПДРУкраїни, під залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди слід розуміти дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальнсть за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони були причетні.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченогост. 122-4 КУпАП, виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.

Відповідно достатті 17 КУпАПособа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.

Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.

Аналізуючи встановленні обставини, наявні підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутній прямий умисел на залишення місця транспортної пригоди, а відтак в її діях відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, яка утворює його склад у сукупності з іншими обставинами.

Відповідно до ч. 1 п. 4ст.247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю при вчиненні дій особою в стані крайньої необхідності.

Оскільки матеріали справи не містять прямих доказів навмисного залишення ОСОБА_1 місця ДТП з умислом уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, його дії, які полягали у наданні своєчасної медичної допомоги потерпілому, призвели до вчинення адміністартивного правопорушення, на думку суду, були зумовлені крайньою необхідністю, оскільки ненадання вчасної допомоги особі потерілого могло привести до негативних наслідків.

За наявності наведених вище обставин особа звільняється від адміністративної відповідальності на підставі статті 17 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення, вчинене у стані крайньої необхідності, підлягає закриттю відповідно до п.4 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.18,122-4,247,283-285,287,289 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 за ст.122-4 КУпАП закрити на підставі п.4 ч.1 ст.247КУпАП - у зв`язку із вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи подання прокурора.

Суддя Я.В. Шестакова