Справа №573/1486/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Свиргуненко Ю. М.
Номер провадження 33/816/274/23 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Кандюкова Г.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Кандюкова Г.Г. на постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 01 лютого 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючий

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Білопільського районного суду Сумської області від 01 лютого 2023 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік за те, що він 05 липня 2022 року о 23 годині по вул. Ворожбянський шлях у м. Білопілля керував автомобілем ВАЗ 2112, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Кандюков Г.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Білопільського районного суду Сумської області від 01 лютого 2023 року, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що матеріали справи не містять жодних доказів, що доводили б насамперед факт того, що ОСОБА_1 керував вищевказаним транспортним засобом.

Зазначав, що у протоколі, доданому до матеріалів справи, відсутній будь-який запис про зупинку транспортного засобу за кермом якого, нібито, перебував ОСОБА_1 . Також, відсутня відеофіксація будь-якого порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 -, несправності транспортного засобу та інше, оскільки транспортний засіб не зупиняли взагалі, а останній за кермом автомобіля не перебував, а знаходився поряд із ним на вулиці, що підтвердили свідки допитані під час розгляду справи та вказане зафіксоване на відеозаписі, що доданий до протоколу.

Наголошував, що як вбачається з наданого до протоколу відеозапису з нагрудної камери поліцейського, що був долучений до матеріалів справи, відео не є безперервним. Долучений до матеріалів справи відеозапис складається із декількох відеофайлів: перший відеофайл відображає події , які взагалі жодним чином не стосуються ОСОБА_1 , а інший містять фрагменти , що суперечать обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення та підтверджують невинуватість останнього , а саме доводять насамперед факт того, що ОСОБА_1 за кермом автомобіля не перебував і не керував транспортним засобом взагалі, зупинка транспортного засобу працівниками поліції не відбувалась взагалі, а ОСОБА_1 знаходився поруч з автомобілем. При цьому відеофайли не містять моменту зупинки вказаного вище транспортного засобу, що не спростовує пояснення останнього про те, що він не керував транспортним засобом.

Звертав увагу на те, що в протоколі не зазначені свідки, хоча на відеозаписі чітко видно присутність, як водія автомобіля - ОСОБА_2 , який потім і поїхав на вказаному у протоколі автомобілі без складання жодних документів та особи, що також перебувала під час складання відносно ОСОБА_1 , протоколу, а саме ОСОБА_3 . Присутність вказаних осіб під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 підтвердив в судовому засіданні й інспектор поліції Ховзун О.С.

Вказував, що під час розгляду справи ,у судовому засіданні ОСОБА_1 , свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та показав, що 05 липня 2022 року, близько 22 години 30 хвилин на автомобілі ВАЗ 2112, д.н.з НОМЕР_1 разом з ОСОБА_2 поверталися додому. На вулиці Ворожбянський шлях у м. Білопілля, неподалік від пункту прийому металобрухту, під мостом машина заглухла і ОСОБА_2 , який був за кермом, зателефонував ОСОБА_4 та попросив звозити його за бензином. Після приїзду ОСОБА_3 , ОСОБА_2 поїхав разом з ним, залишивши біля автомобіля ОСОБА_1 , зважаючи на те, що автомобіль мав несправні замки закриття дверей, що було встановлено під час допиту в суді свідка ОСОБА_2 , але було залишено судом першої інстанції поза увагою та не знайшло своє відображення в оскаржуваній Постанові суду, ОСОБА_1 залишився чекати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 біля автомобіля . Приблизно о 23 годині, у той момент, коли він знаходився біля автомобіля, під`їхав поліцейський автомобіль, з якого вийшов інспектор поліції ОСОБА_5 та запитав у ОСОБА_1 як справи, що зафіксовано на нагрудну бодікамеру поліцейського. Після цього, поліцейський попросив ОСОБА_1 , мотивуючи, що той знаходиться на вулиці після закінчення комендантського часу і жодним чином не вказуючи на керування ОСОБА_1 автомобілем , надати документи, що і було ОСОБА_1 зроблено, шляхом наданням поліцейському усіх наявних у нього на той час з собою документів, що знаходились в одному портмоне. Інспектор поліції, оглянувши документи та неодноразово наголошуючи на тому, що ОСОБА_1 порушено саме перебування на вулиці з порушенням комендантського часу, не вказуючи на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, запропонував пройти медичний огляд на стан сп`яніння в лікарні. При цьому ОСОБА_1 неодноразово питав для чого це потрібно, тим більше він чітко знав , що вже швидко повернеться водій автомобіля ОСОБА_2 ,, переймаючись долею автомобіля, що може залишитись відчиненим та вважаючи, що відносно нього будуть складати протокол за порушення комендантської години, неодноразово запитував про підстави для проходження медичного огляду в лікарні, не розуміючи як такий огляд пов`язаний з порушенням комендантської години.

Звертав увагу суду, що на місті складання протоколу інспектор пройти освідування на стан сп`яніння не запропонував взагалі і свою поведінку, щодо необхідності везти ОСОБА_1 до лікарні залишивши при цьому автомобіль не дочекавшись його власника та водія - ОСОБА_2 , пояснити під час допиту його ( ОСОБА_5 ) в судовому засіданні не зміг . При цьому на запитання захисника, щодо, відсутності пропозиції пройти таке освідування у разі необхідності на місці за допомогою газоаналізатора - пояснити нічого суду не зміг . Поліцейський Ховзун О.С., не зважаючи на доводи ОСОБА_1 та на пояснення прибувших - водія автомобіля ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та в пояснення ОСОБА_2 , що за кермом автомобіля був саме ОСОБА_2 , поліцейський склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

На думку апелянта при наданні оцінці показам інспектора поліції, суд не врахував , що у даній справі основним та єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення стало пояснення зацікавленої особи - який є працівником поліції, а тому останні не можуть бути допустимим доказом. В той же час, суд залишив поза увагою покази свідків ОСОБА_2 - водія автомобіля та ОСОБА_6 , що були присутні під час складання протоколу та на надали свої покази в суді першої інстанції, взявши фактично до уваги лише покази інспектора Ховзуна О.С. та протокол.

Зазначав, що інспектором поліції Ховзуном О.С. протокол про адміністративне правопорушення був складений з порушеннями ст..256 КУпАП, що вказує на недопустимість даного документу взагалі.

Вказував, що суд не звернув увагу і не надав в оскаржуваній постанові жодної уваги доводам захисника в частині того, що у разі коли б інспектор обґрунтовано вважав ОСОБА_1 особою, що керувала транспортним засобом, то відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП - огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, повинен був би проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків , що зроблено інспектором не було та не заперечувалось останнім під час його допиту в суді. Фактично запропонувавши ОСОБА_1 проїхати до лікарні для проходження медичного огляду на стан сп`яніння, не взявши до уваги положення чл. 2, 3 ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, інспектор Ховзун О.С. визнав, що ОСОБА_1 не є водієм транспортного засобу та не підпадає під дію цих законодавчих актів, а отже й відсутні будь-які правові підстави для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На думку апелянта, одним з основним доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Проте вказаний документ не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних у ньому.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Кандюкова Г.Г., які підтримали вимоги апеляційної скарги, просили скасувати постанову Білопільського районного суду Сумської області від 01 лютого 2023 року, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, відеофайли, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №174062 від 05 липня 2022 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо змісту, оскільки в протоколі зазначено дату його складання, дані про службову особу, яка його склала, та особу, що притягується до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення та суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та в якому зазначено, що від надання пояснень та від підпису ОСОБА_1 відмовився (а.с1);

- відеозаписами, з яких вбачається, що коли працівники поліції під`їхали до ОСОБА_1 автомобіль стояв на узбіччі, а останній перебував біля нього один. На прохання інспектора поліції надати документи, які посвідчують особу та технічний паспорт на автомобіль, ОСОБА_1 сів на сидіння водія та дістав необхідні документи. Під час спілкування з поліцейськими він не заперечував, що є водієм транспортного засобу, зазначивши, що їхав з гостей додому, а також підтвердив факт вживання спиртних напоїв. Від пропозиції працівників поліції пройти в лікарні огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, зазначивши, що і так все видно. (а.с. 8);

- показами допитаного в судовому засіданні інспектора поліції ОСОБА_5 , який пояснював, що під час патрулювання м. Білопілля, в комендантську годину рухалися по вул. Ворожбянський шлях у напрямку центру міста. З боку пункту прийому металобрухту виїхав автомобіль ВАЗ 2112 та зупинився під мостом. У момент, коли вони під`їжджали до цього транспортного засобу, з нього вийшов водій та пішов у туалет. Під час спілкування, в останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Водій був один. Спочатку він пояснював, що ввечері пив пиво, після чого відвіз додому свою дівчину та повертається додому. Через деякий час на іншому автомобілі під`їхали ще двоє чоловіків, один з яких говорив, що за кермом автомобіля був він. Потім вони намагалися «домовитися» з ним, щоб не складав протокол, а коли це не вдалося почали погрожувати.

Так, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім іншого, настає за відмову особи, яка керує т/з, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, а тому поліцейським правильно установлені як факт керування т/з особою із ознаками сп`яніння, так і факт відмови цієї особи від проходження огляду щодо стану алкогольного сп`яніння в присутності 2-х свідків. Оскільки зазначена норма матеріального закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно правових актів чи підзаконних нормативно правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, то у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_7 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, порядок якого закріплений у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколу про вчинення ОСОБА_7 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_7 у порушенні вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Щодо тверджень апелянта про те, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то їх апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються дослідженим відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 сам повідомляє поліцейським, що він їхав з гостей додому, посадити за кермо замість нього не має кого.

Щодо доводів апелянта про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки, хоча на відеозаписі чітко видно їх присутність, то їх апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки ч. 2 ст. 266 КУпАП після прийняття Закону України № 1231-IX від 16 лютого 2021 року зазнала змін і відповідно до неї огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки всі дії з приводу відмови ОСОБА_1 були зафіксовані на відеозапис, який був долучений до справи та містить фіксацію усієї процедури, а тому наявність 2 свідків у цьому разі є не обов`язковою. Крім цього, апеляційний суд зазначає, що свідки, на яких посилається апелянт в апеляційній скарзі, не були свідками відмови ОСОБА_1 від огляду, тому зазначення даних свідків в протоколі про адміністративне правопорушення не впливає на допустимість самого протоколу про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта про те, що у даній справі основним та єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення стало пояснення зацікавленої особи - який є працівником поліції, а тому останні не можуть бути допустимим доказом, апеляційний суд визнати обґрунтованими не може, оскільки вину ОСОБА_1 було доведено в судовому засіданні сукупністю інших належних і допустимих доказів, які наведені вище.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Білопільського районного суду Сумської області від 01 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Кандюкова Г.Г. на цю постанову без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.