Провадження № 33/824/983/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі головуючого судді Мельника Я.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 12 січня 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 12 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погоджуючись із цією постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказує зокрема на те, що працівниками поліції не враховано, що він є особою похилого віку та після ДТП за станом здоров`я вжив лікарський засіб, рекомендований лікарем-кардіологом, крім цього, вказує, що ними проігнороване клопотання ОСОБА_1 про проведення огляду на стан сп`яніння іншого водія учасника ДТП.

Також, вказує на неповноту поданих доказів на підтвердження його вини, а саме на те, що в протоколі зазначено про те що подія фіксувалась на нагрудні камери №470315, №473484 та №472386, однак на долученому до матеріалів справи диску з відеозаписом міститься лише відео з камери №470315.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, належним чином повідомлені про розгляд справи.

Через канцелярію суду представник ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання через хворобу ОСОБА_1 , однак, з огляду на відсутність доказів його тимчасової непрацездатності, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, оскільки доказів на підтвердження тимчасової непрацездатності до клопотання не додано.

Крім того, суд звертає увагу на те, що апелянт та його захисник неодноразово зверталися до суду з клопотаннями про відкладення розгляду справи, посилаючись на неможливість прибути в судове засідання у зв`язку з хворобою ОСОБА_1 , судові засідання тричі відкладалися за клопотанням апелянта, однак з огляду на строки розгляду справи та недопустимість зловживання процесуальними правами, суд вважає, що наведені підстави є непереконливими та неповажними підставами для відкладення розгляду справи, будь-яких інших об`єктивних підстав неможливості прибути в судове засідання клопотання не містить.

Верховний Суд у постанові ККС від 24 вересня 2019 року у справі № 755/10138/16-к зробив висновок, що неявка учасників провадження свідчить про зловживання правами. Так, ВС вказав, що апеляційний суд дійшов правильного висновку про наявність у діях сторони захисту зловживання своїми правами, що має своїм наслідком безпідставне затягування процесу.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№373674, 24 листопада 2022 року о 19 год. 50 хв. в м. Києві по вул. Лисківська, 73/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу «Драгер», результат тесту 1.78‰, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР.

З роздруківки технічного засобу «Драгер» щодо тестування на алкоголь, яка підтверджує факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння на момент зупинки автомобіля працівниками поліції, вбачається, що показник вмісту алкоголю становить 1.78‰.

У матеріалах справи також міститься акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається проходження ОСОБА_1 тестування на стан алкогольного сп`яніння із результатом 1.78‰.

Також із наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери №470315 співробітника патрульної поліції, вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на приладі «Драгер», на що він погодився та зафіксовано процедуру проведення огляду.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Крім того, п.2.9а Правил дорожнього руху України передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Разом із цим, згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Слід також зазначити, що відповідно до положень п.7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Результати огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння показали, що вміст алкоголю в крові перевищує 0,2 ‰ й становить 1,78 ‰. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови у межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд вважає, що висновок суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, ґрунтується на належних і допустимих доказах, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№373674 від 24 листопада 2022 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у якому викладено фактичні обставини вчинення правопорушення; результатом тестування ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого останній перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту позитивний (1,78 ‰); актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, який підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта про те, що судом не враховано, що він є особою похилого віку та після ДТП за станом здоров`я вжив лікарський засіб, рекомендований лікарем-кардіологом, оцінюються судом критично, з огляду на те, що згідно інструкції препарату «Карвеліс» цей препарат відноситься до психолептичних засобів, снодійних та седативних препаратів, при застосуванні препарату слід утримуватися від керування транспортними засобами та роботи з потенційно небезпечними механізмами. У відповідності до способу застосування інструкції препарату «Карвеліс» дорослі приймають по 30 капель (1,2 мл) препарату 3 рази на добу, попередньо розчинивши краплі у невеликій кількості рідини.

А відтак, суд вважає, що рекомендована кількість крапель не могла викликати у ОСОБА_1 такого алкогольного сп`яніння та вплинути на наявність парів алкоголю у видихуваному повітрі, а саме виявлених спеціальним технічним засобом «Драгер» у кількості 1,78 ‰.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції проігнороване клопотання ОСОБА_1 про проведення огляду на стан сп`яніння іншого водія учасника ДТП відхиляються судом як необґрунтовані, позаяк не впливають на правильність та обґрунтованість висновку місцевого суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Посилання апелянта на неповноту поданих доказів на підтвердження його вини, оцінюються судом критично, оскільки з відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського №470315 вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на приладі «Драгер», результат тесту позитивний (1,78 ‰), на відеозапису зафіксовано процедуру проведення огляду, який підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а відтак є належним та допустимим доказом.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 12 січня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Я.С. Мельник