Єдиний унікальний номер №943/1257/22
Провадження №3/943/13/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2023 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., за участю секретаря судового засідання Гутої О.С., захисника Яцишина А.В., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника Відділення поліції №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стрептів Кам`янка-Бузького району Львівської області, громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

06 жовтня 2022 року о 22 год. 46 хв. на автодорозі Київ-Чоп, 492 км. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mersedes-Benz ML250CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), а від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, незважаючи на повідомлення судом його про час і місце розгляду справи, будучи належно представленим в судовому засіданні адвокатом Яцишином А.В., який вину свого підзахисного у вчиненні адіміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, заперечив, покликаючись на раніше подані письмові заперечення на протокол. Зокрема, захисник вказує, що його підзахисний не мав при собі посвідчення водія та незрозуміло за яких обставин поліцейським встановлено особу ОСОБА_1 , оскільки вищевказаний автомобіль йому не належить. Також долучений до матеріалів справи відеозапис події не містить жодних даних про складення наявних у справі постанови про накладення адміністративного стягнення та протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки у присутності його підзахисного ніхто таких документів не складав. Крім того, на думку захисника, у даній справі мало місце порушення процедури оформлення адміністративних матеріалів працівниками поліції, оскільки матеріали справи не містять письмового направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння. Також захисник вказує, що матеріали справи не містять чіткої відмови його підзахисного від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки з відеозапису вбачається, що спершу він погодився, а потім відмовився. Оскільки матеріалами справи не доведено винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь в силу вимог ст. 62 Конституції України, відтак захисник просить закрити провадження щодо його підзахисного за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доводи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до вимог п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Частиною другою статті 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що діяння ОСОБА_1 містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне порушення серії ОБ №089331 від 06.10.2022, яким підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння та подальшу його відмову від проходження такого огляду на місці зупинки та в медичному закладі під відеозапис на відеокамеру. Також постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №173489 від 06.10.2022 року підтверджено те, що 06 жовтня 2022 року о 22 год. 46 хв. на автодорозі Київ-Чоп, 492 км. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Mersedes-Benz ML250CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не ввімкнув світловий показник повороту при зміні напрямку руху, чим порушив вимоги п. 9.2 «Б» ПДР України, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП із накладенням штрафу в розмірі 510 грн., доказів про незгоду з такою постановою та її оскарження сторона захисту до суду не надала.

Крім того, вина ОСОБА_1 у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення також доводиться долученими до протоколу матеріалами відеофіксації правопорушення (диск CD-R), із яких убачається, що в ході спілкування із поліцейськими ОСОБА_1 , який знаходився на водійському місці керованого ним автомобіля марки «Mersedes-Benz ML250CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на неодноразові пропозиції поліцейського відмовився від проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», а також відмовився проїхати для такого освідування до медичного закладу, після чого поліцейський пояснив, що відносно ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, розгляд якого відбудеться в суді, а також винесена постанова за порушення ним правил дорожнього руху, проти чого ОСОБА_1 не заперечував. Також із указаного відеозапису події слідує, що поліцейський висловив ОСОБА_1 підставу для проведення відповідного освідування, а саме чутний запах алкоголю з порожнини рота, проти чого правопорушник заперечень не висловлював, зазначивши лише на початку відеозапису, що алкогольних напоїв не вживав. Після встановлення особи правопорушника за допомогою бази «Армор», ОСОБА_1 не заперечував тієї обставини, що це не він. Більше того із відеозапису події вбачається, що правопорушник жодних претензій, зауважень чи скарг на дії поліцейських не висловлював.

Крім того, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доводиться показаннями допитаних як свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Зокрема, свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомив про те, що близько двох місяців тому в темну пору доби, точної дати та часу він не пригадує, він разом із поліцейським ОСОБА_3 зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , який при зміні напрямку руху не ввімкнув показник повороту. Вони підійшли до водія та увімкнули бодікамеру, а за допомогою бази «Армор» встановили особу водія. Під час спілкування із вказаним водієм у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, на що свідок запропонував водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» або проїхати в медичний заклад, однак від цього водій відмовився, після чого його напарник ОСОБА_3 склав протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а сам свідок ОСОБА_2 склав щодо ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення.

Аналогічні показання надав у судовому засіданні як свідок поліцейський ОСОБА_3 , який доповнив тим, що водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Мерседес», під час виїзду з м. Буська на автодорогу Київ-Чоп, не включив показник лівого повороту. Зупинивши та підійшовши до водія, від якого було чутно різкий запах алкоголю, ОСОБА_2 запропонував водію пройти огляд на стан сп`яніння, від чого останній відмовився, після чого свідок склав на ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а ОСОБА_2 - постанову про накладення адміністративного стягнення. Особу водія ними встановлено по «Армору», однак коли це було свідок не пригадує. Під час спілкування із водієм велась відеофіксація даної події, а протокол і постанову складено в їх службовому автомобілі. Більше обставин за спливом часу свідок не пригадує.

При цьому, стороною захисту не оспорюються фактичні обставини щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом до моменту його зупинки поліцейським, а також те, що на пропозицію останнього правопорушник відмовився пройти відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, покликаючись на відсутність у матеріалах справи, на думку захисника, чіткої відмови його підзахисного від проходження огляду на стан сп`яніння через те, що спершу ОСОБА_1 погодився його пройти, а потім відмовився. Однак, суд вважає такі доводи сторони захисту помилковими, оскільки вони спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: відеозаписом події, показаннями свідків та протоколом про адміністративне правопорушення, а також відсутністю у правопорушника бажання та вчинення ним будь-яких дій, спрямованих на проходження такого огляду в установленому законом порядку на пропозицію поліцейського, висловлену ним неодноразово на місці зупинки траспортного засобу під відеозапис.

Судом не беруться до уваги доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не мав при собі посвідчення водія та незрозуміло за яких обставин поліцейським встановлено особу останнього та неналежність автомобіля самому правопорушнику, оскільки допитані свідки повідомили про встановлення особи ОСОБА_1 за допомогою бази «Армор» через те, що останній не пред`явив посвідчення водія, назвавши його на відеозаписі, чого ОСОБА_1 не заперечував, як і не спростовував цієї обставини в подальшому.

Не заслуговують на увагу доводи захисника про те, що у присутності його підзахисного ніхто не складав постанову про накладення адміністративного стягнення та протокол про адміністративне правопорушення, оскільки із відеозапису чітко вбачається, що поліцейським повідомлено ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, розгляд якого відбудеться в суді, а також винесена постанова за порушення ним правил дорожнього руху, проти чого ОСОБА_1 будь-яких заперечень не висловив.

Стосовно доводів захисника про відсутність направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в матеріалах справи, що на його думку свідчить про порушення процедури, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 відмовився від проходження в установленому порядку огляду для визначення стану сп`яніння під відеозапис, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України. Більше того, суд вважає, що таке направлення надається не водієві, а медичному закладу в разі доставляння водія туди на огляд за наявності такої згоди останнього.

При цьому, судом враховується також і те, що правопорушник ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та належних доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі та додатках до нього, суду не представив.

Інші доводи захисника не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та мають формальний характер, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, судом не встановлено.

Крім того, слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Відтак, досліджені та перевірені вищенаведеними доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

Отже, суд вважає, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, оскільки він, будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння під відеозапис.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за скоєне ним адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Таким чином, ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, суд вважає за доцільне призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, яке є безальтернативним, спрямованим на виправлення правопорушника та запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Крім того, оскільки відносно правопорушника винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, відтак у відповідності до вимог ст. 40-1 КУпАП, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на користь держави, що відповідає положенню ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 7, 34, 35, 40-1, 130, 245, 247, 266, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) в дохід держави із позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя І. Б. Кос