Справа № 361/1961/22
Провадження №3/361/30/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2023 року Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г., розглянувши матеріали, що надійшли від Броварського районного Управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, екскаваторщика ТОВ Авітон, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер не надано,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2022 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшов адміністративний матеріал щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №256237 від 16.05.2022, 16 травня 2022 року о 06 год. 20 хв. в Київській області Броварського району с.Літочки, по вул.Центральній, 1, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки RENAULT KANGOO, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду відповідно до встановленого законом порядку на стан алкогольного спяніння водій відмовився, в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 31.05.2022 року було повернуто адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до Броварського РУП ГУНП в Київській області для належного оформлення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав. Суду пояснив, що категорично заперечує свою винуватість, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Обставини вказаної справи полягають у тому, що він 16 травня 2022 року повинен був зустрітись із товаришем ОСОБА_2 , який був на ротації, та оскільки вони планували відмітити таку зустріч, попросив побути за кермом свою доньку ОСОБА_3 коли будуть повертатись додому. Із товаришем зустрілись о 5 ранку, неподалік с. Літки та блокпосту, вживали алкоголь із закускою. Особи, які на той час перебували на чергуванні на блокпосту викликали поліцію, оскільки припустили що він юуде керувати автомоблем. ОСОБА_1 категорично заперечував, що він керував автомобілем.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Кузьмін Є.О. просив провадження по справі закрити, у звязку з відсутністю в діях його довірителя складу адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вказує, що ОСОБА_1 категорично заперечує свою вину. Вважає, що протокол не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначає, що працівниками поліції було сфальсифіковано дані матеріали, тобто видані одні обставини за інші.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що її батько ОСОБА_1 на передодні 16 травня 2022 року попросив її поїхати із ним вранці на зустріч із товаришем ОСОБА_2 , який був на ротації, та оскільки вони планували відмітити таку зустріч, попросив побути за кермом коли будуть повертатись додому. Із товаришем зустрілись батько зустрівся о 5 ранку, неподалік с. Літки та блокпосту. Вона залишилась в автомобілі, а батько і товариш відкривши ззаду багажник, вживали алкоголь із закускою. Особи, які на той час перебували на чергуванні на блокпосту дійсно бачили і батька, і товариша, які вживали алкоголь, тому і викликали поліцію. Свідок ОСОБА_3 стверджувала про те, що ОСОБА_1 за кермо автомобіля після вживання спиртного не сідав, автомобіль не заводив.

Суд вислухавши ОСОБА_1 , його захисника адвоката Кузьміна Є.О., допитавши свідка ОСОБА_3 , вивчивши матеріали справи, надані письмові докази у справі, встановивши обставини у справі дійшов наступного висновку.

У протоколі про адмінправопорушення серії ААБ №256237 від 16.05.2022, 16 травня 2022 року о 06 год. 20 хв. в Київській області Броварського району с.Літочки, по вул.Центральній, 1, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки RENAULT KANGOO, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду відповідно до встановленого законом порядку на стан алкогольного спяніння водій відмовився, в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР.

У протоколі також зазначається, що до протоколу додані: пояснення свідків, акт огляду на стан алкогольного спяніння, направлення на огляд, диск відеофіксації з бодікамери №107.

У матеріалах справи містяться: пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічниїх засобів, від проходження огляду водій відмовився; CD-диск з відеозаписом події.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, за якою кваліфіковані дії ОСОБА_1 настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За умовами п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обєктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто, доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані алкогольного спяніння (наркотичного чи алкогольного).

Але для того, щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в протиправному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), ставить під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення нетверезого водія.

У своєму рішенні від 15.03.2019 року Верховний Суд у справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм Правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про предявлення документів на право керування є неправомірними, а правоохоронці можуть зупиняти авто, лише коли є факт правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, в протоколі доданому до матеріалів справи відсутній будь-який запис про причину зупинки транспортного засобу, за кермом якого перебував ОСОБА_1 .

Із матеріалів справи вбачається, на а.с. 5-6 наявні письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно з якими вони 16 травня 2022 року близько 06 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , стали свідками того, що водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу та в найближчому медичному закладі, однак водій відмовився в їх присутності.

Суд оцінюючи в сукупності вказані докази, які наявні в матеріалах справи, доходить висновку, що вони не свідчать про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У п.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858, зазначається, що інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду. (надалі - Інструкція)

Так, у п.2. Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).(п.6. Інструкції).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я). (п. 7 Інструкції)

Так, відповідно ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з наявних матеріалів справи ОСОБА_1 не було вручено направлення на огляд в медичному закладі, не міститься він і в матеріалах справи, хоча в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №256237 від 16.05.2022 року в графі до протоколу додаються … зазначено направлення до БЦРЛ.

Відповідно до ст.266 КУпАП проходження огляду в медичному закладі пропонуєтьсч не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоровя. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоровя, який входить до охорони здоровя, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення тощо.

І лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі медичного огляду і в закладі охорони здоровя, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП.

Якщо ж водієві не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі шляхом вручення письмового направлення, то підстави для притягнення водія до відповідальності за ст.130 КУпАП відсутні.

Відповідно до ст. 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Україна, давши згоду на обов`язковість міжнародного договору, зобов`язується діяти таким чином, щоб не позбавити його мети та не зробити його неможливим для виконання. Тому і ратифікована Конвенція і практика ЄСПЛ відповідно до Закону України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції для України є джерелами права і обов`язковими до застосування.

Практикою ЄСПЛ констатується, що національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в Демократичному суспільстві (п. 33 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Доменічіні проти Італії (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як визначено п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі Кобець проти України (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі Авшар проти Туреччини (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі Надточій проти України (заява №7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні кримінальному обвинуваченню у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки під кримінальним обвинуваченням у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа Лучанінова проти Україн (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02).

У своїх рішеннях Ірландія проти Сполученого Королівства від 18 січня 1978 року та Коробов проти України від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення поза розумним сумнівом, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, поліцейським до матеріалів справи не додано належних та допустимих доказів на підтвердження виконання вимог Інструкції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, наявні у адміністративних матеріалах докази не є такими, що поза розумним сумнівом доводять винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №256237 від 16.05.2022 року не додано належних доказів доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП).

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що було встановлено недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд доходить висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку із недоведеністю наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ч. 1 ст.130, ст. 245, 247, 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Радзівіл А.Г.