Провадження № 33/824/5/2023 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2023 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.

секретар: Ганжа В.В.,

за участю:

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Бєлашко О. О.,

потерпілого ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2022 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, гр-н України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст.122-4, 124, КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 31 серпня 2022 року, близько 16 год. 00 хв., керуючи технічно справним автомобілем «РЕНО» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Київ по вул. Єфремова, 1/4, в порушення вимог п.п. 13.1 Правил дорожнього руху не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль «ХЮНДАЙ» д.н.з. НОМЕР_2 (водій ОСОБА_2 ), що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів. Надалі ОСОБА_1 в порушення вимог п.2.10 Правил залишив місце ДТП, до якої він був причетним.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, за якими накладено на нього стягнення в межах санкції, встановленої за більш тяжке правопорушення з числа вчинених, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму, тобто в сумі 496 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2022 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, оскільки судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовані та перевірені всі обставини справи, і його висновки не відповідають фактичним обставинам справи, а постанова прийнята на підставі припущень, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Звертає увагу, що судом першої інстанції не дотримано вимог, які встановлені ст. 245 КУпАП. В матеріалах адміністративної справи відсутні будь які допустимі та належні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень відповідальність за які передбачена 122-4, 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Зауважує, що протоколи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 були складені виключно зі слів ОСОБА_3 , який сам не був очевидцем подій, а посилається на слова інших осіб, від яких пояснень отримано не було, що саме ОСОБА_1 здійснив наїзд на його автомобіль та ще й зник з місця ДТП.

Наголошує, що в матеріалах справи відсутні пояснення осіб, які були ніби то свідками події ДТП. Також, зазначені особи не підписували ані протоколи про адміністративні правопорушення, які були складені щодо ОСОБА_1 , ані схеми ДТП. Схема ДТП була підписана ОСОБА_2 , який, як сам стверджує в своїх поясненнях, що не був очевидцем події ДТП та не бачив ані місця зіткнення, ані особу, що ймовірно здійснила наїзд на його запаркований транспортний засіб.

Звертає увагу, що судове рішення про підтвердження пошкоджень транспортних засобів, суд першої інстанції побудував на фотографіях, які були подані власником автомобіля «Хюндай» і нібито на підставі його клопотання зазначені фотографії були досліджені.

Крім цього, судом залишено поза увагою те, що в своїх поясненнях ОСОБА_1 повідомляв про наявність «давніх» пошкоджень з лівого боку належного йому транспортного засобу.

Водночас, у випадку якщо би дійсно транспортний засіб «РЕНО», який належить ОСОБА_1 взаємодіяв з транспортним засобом «Хюндай» з урахуванням інформації, яка розміщена на схемі ДТП, мали би бути пошкодження з правого боку автомобіля «РЕНО», а такі пошкодження відсутні. Це підтверджено поясненнями ОСОБА_1 , і не спростовано жодним іншим доказом, який наявний в матеріалах справи.

Зауважує, що надані ОСОБА_2 фотокартки не дозволяють ідентифікувати транспортний засіб та локалізацію пошкоджень. Крім цього, надані вони безпосередньо зацікавленою особою, і не можуть бути належним та допустимим доказом наявності будь яких пошкоджень.

Звертає увагу, що є явні розбіжності між поясненнями ОСОБА_1 і висновками суду, що покладені в основу оскаржуваної постанови, щодо характеру пошкоджень. Також, судом залишено поза увагою та взагалі не досліджено, чи мали місце пошкодження автомобіля «РЕНО», яка їх локалізація, та чи підтверджує ці місця пошкоджень характер ДТП.

Крім того, матеріали справи не містять будь яких фото таблиць в який би був зафіксований характер та ступінь пошкоджень автомобіля належного ОСОБА_2 .

Також характер та локалізація механічних пошкоджень транспортних засобів, зафіксованих у додатку до схеми ДТП, поясненнях ОСОБА_2 та поясненнями ОСОБА_1 не узгоджуються.

Стверджує, що характер та локалізація пошкоджень транспортних засобів підтверджують той факт, що автомобіль «Рено» своєю правою частиною не контактував з лівою частиною автомобіля, який належить ОСОБА_2 .

До того ж, щодо складення адміністративних матеріалів допущені помилки: не проведено опитування свідків події ДТП, на яких посилався ОСОБА_2 в своїх поясненнях, не проведено огляд транспортних засобів, а відтак наявність цих помилок призвела до не з`ясування судом наявності причинно-наслідкового зв`язку між виникненням ДТП, порушенням ПДР та наслідками, які нібито настали.

Також наголошує, що судом першої інстанції порушено право ОСОБА_4 на захист та розглянуто справу без його присутності, недостовірно зазначено в постанові про те, що ОСОБА_4 ознайомлений з матеріалами справи, необґрунтовано застосовано більш тяжке покарання, винесене судове рішення про визнання винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративних правопорушень з підстав неналежних і недопустимих доказів та порушено право на справедливим суд, яке передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наголошує, що будь яких належних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 матеріали справи не містять, а один протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути достатнім доказом для встановлення вини ОСОБА_1 , оскільки вина правопорушника повинна підтверджуватись сукупністю доказів.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Бєлашко О. О., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити,

потерпілого ОСОБА_2 , який проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити постанову суду першої інстанції без змін,

перевіривши матеріали справи та доводи клопотання, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі за змістом - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У п. 13. 1 ПДР передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

За порушення зазначених вимог ПДР України передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Відповідальність за ст.124 КУпАП настає в тому разі, коли внаслідок порушення правил дорожнього руху було спричинено пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є спричинення пошкодження об`єктів, зазначених у цій статті.

Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що він свою вину у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень не визнав і показав, що у вказаний у протоколі день не скоював ДТП, а подряпини на його автомобілі з`явились вже давно, оскільки не було підстав оцінювати обстановку як ДТП, він рухався у своєму автомобілі за власним розсудом відповідно до ПДР, бажання залишати місця ДТП не мав за відсутністю такого.

Так, за клопотанням потерпілого ОСОБА_2 в суді першої інстанції було долучено фото матеріали з місця події, де чітко зафіксовано пошкодження у виді тертя на задніх бампері та лівому крилі автомобіля потерпілого, що узгоджується із зафіксованими пошкодженнями на схемі ДТП, а також пошкодження на крилі автомобіля «РЕНО» д.н.з. НОМЕР_1 та його водія в салоні ОСОБА_1 . Належність даних пошкоджень ОСОБА_1 спростована не була.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що позиція водія ОСОБА_2 підтверджується наявними у справі доказами виходячи з наступного.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП за змістом якого орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція), особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 своїм правом скористався, надав пояснення щодо дорожньо-транспортної пригоди, заперечень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу, невідповідності щодо внесених відомостей до схеми місця дорожньо-транспортної пригоди не заявляв.

Первинні пояснення самого ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення були ретельно перевірені в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду, з яких вбачається вільне визначення останнім своєї позиції до вчиненого, правильного розуміння обставин події.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 364154 від 07 вересня 2022 року (а.с. 1), схемою місця ДТП (а.с. 3), письмовими поясненнями ОСОБА_1 , а також письмовими поясненнями іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 . Крім того, вказані пояснення іншого учасника ДТП були підтверджені ним безпосередньо в суді апеляційної інстанції та доказами, наданими до суду першої інстанції.

Апеляційний суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить всі необхідні данні, які характеризують об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (настання реальних наслідків у вигляді пошкодження певних об`єктів), що прямо закладено в диспозиції даної статті, усі вони перевірені та встановлені під час судового розгляду.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст. 122-4 КУпАП настає адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

За вказаною статтею КУпАП щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне серії ААД № 364155, і, враховуючи, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є доведеною, підстави для перегляду постанови суду першої інстанції в частині визнання його винуватим за ст. 122-4 КУпАП відсутні.

Разом з тим, що стосується накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, то з цього приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Однак, призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення суд першої інстанції вказані вимоги не врахував, що адміністративні правопорушення не вчинялися ОСОБА_1 систематично, докази того, що він раніше притягувався до адміністративної відповідальності, матеріали справи не містять. Будь яких обставин, які б відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжували відповідальність за адміністративне правопорушення, встановлено не було.

Крім того, під час закінчення апеляційного розгляду ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень визнав та просив не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки на даний час це єдине джерело його доходу.

Також апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції ОСОБА_1 повідомлявся у встановленому КУпАП порядку, у звязку з чим будь-які порушення його права на захист відсутні.

Таким чином, доказів при апеляційному перегляді постанови суду, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу інкримінованих йому адміністративних правопорушень, не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_1 - змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції, встановленої за більш тяжке правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Рудніченко