Номер провадження: 33/813/174/23
Номер справи місцевого суду: 496/5398/22
Головуючий у першій інстанції Пасечник М. Л.
Доповідач Калініченко І. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2023 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду Калініченко І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 09 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого військовослужбовцем ВМКЦ ПР начальник клініки, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді першої інстанції ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 гривень.

Судом встановлено, що 18.10.2022 року о 8:30 год. на а/д Київ-Одеса, 464 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Kuga, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці зупинки зі згоди водія у встановленому законом порядку, за допомогою газоаналізатор Драгер ARLM-0433, результат тесту позитивний - 0,61, тест №889. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд, у постанові, пославсь на те, шо винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення доказана матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №147897 від 18.10.2022 року, роздруківкою Drager від 18.10.2022 року, відповідно до якого результат показав 0,61 проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та відеозаписом де ОСОБА_1 зазначив про те, що «вчора випивав».

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, апелянт подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати та справу закрити, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Зазначає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів про знаходження ОСОБА_1 в стані сп`яніння.

Вказує, що з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що було проведено огляд ОСОБА_1 працівниками поліції на місці зупинки, зі згоди водія за допомогою газоаналізатора, однак ОСОБА_1 надав згоду лише на сам огляд на стан сп`яніння, а не згоду з результатами такого огляду, про що свідчить напис «не згоден» на чеку драгера, в акті огляду, а також напис «алкоголю не вживав» в протоколі про адміністративне правопорушення. Як вбачається з відеозапису, процедуру огляду на стан сп`яніння - працівниками поліції не було отримано згоду ОСОБА_1 з показниками технічного приладу, а отже за таких обставин поліцейські відповідно до п.7 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоду з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП, чого зроблено не було, оскільки як з матеріалів справи так і з відеозапису вбачається що поліцейські склали протокол про адміністративне правопорушення та вилучили водійське посвідчення ОСОБА_1 . Самі по собі, наведені вище обставини свідчать про передчасність складання протоколу та відсутність підстав для притягнення особи до відповідальності за керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. В подальшому, одразу після складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 був госпіталізований до Військово-Медичного Клінічного Центру Південного регіонального регіону з діагнозом «гіпертонічна хвороба».

18.20.2022 року після медикаментозного лікування та часткового покращення стану здоров`я, ОСОБА_1 прибув до Комунальної Установи «Одеський обласний медичний центр психологічного здоров`я» Одеської обласної ради, де пройшов огляд на стан сп`яніння, відповідно висновку №001008 від 18.10.2022 року ОСОБА_1 «тверезий».

Суддею місцевого суду не було дотримано вимог ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП під час з`ясування фактичних обставин справи про адміністративне правопорушення.

Вказане адміністративне провадження надійшло до апеляційного суду 10.01.2023 року де ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений, надавав до суду заяви про відкладення розгляду справи, при цьому до суду не надав жодного виправданого документу, що суд апеляційної інстанції вважає як намір безґрунтовно затягнути розгляд справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява № 50966/99 від 14.10.2003).

Таким чином, суд вважає за можливе, з урахуванням положень ст. 268 КУпАП продовжити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов до такого висновку.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Під час розгляду справ про адміністративні правопорушення необхідно дотримуватися принципів диспозитивності, свободи в поданні учасниками справи суду доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення права на захист, верховенства права, а також прецедентної практики Європейського суду з прав людини, спрямованої на додержання положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої стандарти та вимоги кримінального провадження поширюються на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" рішення від 15.05.2008 року, справа "Озтюрк проти Німеччини" рішення від 21.02.1984 року, "Маліге проти Франції " рішення від 23.09.1998 року, "Гурепко проти України" від 08.04.2010 року).

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п п.2.9 «а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 266 КУпАП України, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

За змістом вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Проведення огляду на стан сп`яніння без дотримання вимог КУпАП України та спеціальної інструкції не може бути належним та допустимим доказом.

При цьому судом не було враховано вимоги ст. 266 КУпАП України, та те що ОСОБА_1 погодився на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №147897 від 18.10.2022 року, у роздруківці Drager від 18.10.2022 року та у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів зазначив що не знаходиться у стані сп`яніння та не згоден з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням Drager тому, за відсутності згоди водія ОСОБА_1 з показаннями технічного приладу при огляді на стан сп`яніння на місці зупинки його огляд необхідно було провести в закладах охорони здоров`я.

Особа, уповноважена складати протокол, належним чином не виклала суть вчиненого адміністративного правопорушення, що призвело до безґрунтовності зазначеного протоколу.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, не підтверджується зібраними в справі доказами та не створює складу адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП, за ознакою «керування транспортним засобом в стані сп`яніння».

Вказані судом докази не є належними та допустимими.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а постанову Біляївського районного суду Одеської області від 09 грудня 2022 року, по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення скасувати та закрити провадження у справі.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду І.С.Калініченко