Справа № 752/1504/23 Головуючий в суді І інстанції Бондаренко Г.В.
Провадження № 33/824/1306/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 березня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 3 лютого 2023 року у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 436349 від 9 січня 2023 року, ОСОБА_1 9 січня 2023 року об 11 год. 20 хв., керуючи автомобілем «Audi» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Будіндустрії, перед зміною напрямку руху, не впевнився, що це буде безпечно та при здійсненні повороту ліворуч допустив зіткнення з автомобілем «Chevrolet» НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 3 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Стягнено судовий збір в дохід держави в розмірі 536 гривень 80 копійок.

Не погоджуючись із постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 3 лютого 2023 року, захисник ОСОБА_1 - адвокат Ковбаса О.С. 14 лютого 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що водій ОСОБА_2 рухаючись позаду автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та бачучи увімкнений лівий покажчик повороту, вирішив здійснити випередження автомобіля «Audi» під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку з чим допустив зіткнення з автомобілем останнього. Вважає, що саме водій ОСОБА_2 допустив порушення правил дорожнього руху, чим порушив вимогу п. 10.1 ПДР України, у зв`язку з чим відбулося ДТП.

Звертає увагу на те, що по приїзду працівників поліції адміністративні матеріали було складено на обох водіїв та було повідомлено, що саме суд встановить хто вданій ситуації винуватий.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити йому строк на оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 3 лютого 2023 року. Вказує, що строки апеляційного оскарження становили до 12 лютого 2023 включно, однак останній день (12 лютого 2023 року) оскарження постанови суду першої інстанції припав на вихідний день (неділя), а тому останній день оскарження зазначеної постанови переноситься на наступний робочий день, тобто на 13 лютого 2023 року.

Зазначає, що ОСОБА_1 підписав договір про надання правової допомоги з адвокатом Ковбасою О.С. тільки 13 лютого 2023 року. Отже, з урахуванням викладених обставин просить суд поновити строки на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови ОСОБА_1 пропустив з поважних причин, а тому суд вважає за необхідне поновити цей строк.

Заслухавши апелянта ОСОБА_1 та його представника Попій А.С., також заслухавши пояснення ОСОБА_2 дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`ктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Відповідно до вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 9 січня 2023 року об 11 год. 20 хв., керуючи автомобілем «Audi» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Будіндустрії, перед зміною напрямку руху, не впевнився, що це буде безпечно та при здійсненні повороту ліворуч допустив зіткнення з автомобілем «Chevrolet» НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

За таких обставин суд прийшов до правильного висновку про порушення ОСОБА_1 п.10.1 Правил дорожнього руху України, що потягло пошкодження транспортних засобів, а відтак у його діях містяться ознаки правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується даними, які містяться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №436349 від 9 січня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 9 січня 2023 року об 11 год. 20 хв., керуючи автомобілем «Audi» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Будіндустрії, перед зміною напрямку руху, не впевнився, що це буде безпечно та при здійсненні повороту ліворуч допустив зіткнення з автомобілем «Chevrolet» НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП;

- схемою дорожньо-транспортної пригоди із зазначенням місця розташування автомобілів «Audi» д.н.з. НОМЕР_1 і «Chevrolet» НОМЕР_2 після зіткнення та переліком видимих пошкоджень транспортних засобів;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року.

До протоколу про адміністративне правопорушення додані належно оформлені матеріали, передбачені розділом ІХ «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КупАП» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року.

Протокол підписаний особою, яка його склала, безпосередньо ОСОБА_1 , якому у встановленому законом порядку роз`яснено його права, передбачені ст.268 КупАП.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться лише до того, що саме водій ОСОБА_2 допустив порушення правил дорожнього руху, чим порушив вимогу п. 10.1 ПДР України. При цьому ОСОБА_1 та його адвокат жодних доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги не надають. Такими доказами могли бути, зокрема, результати експертних досліджень, яких у матеріалах справи немає.

В той же час, предметом перевірки у цій справі є правильність вирішення спору саме щодо доведеності вини ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 , що не виключає встановлення також вини ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді за умови доведеності цих обставин матеріалами у відповідній справі.

Тому, суд першої інстанції встановлював на підставі доказів, що є у справі, наявність або відсутність порушення правил дорожнього руху саме водієм ОСОБА_1 .

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення суд першої інстанції виходив із наявних в матеріалах справи доказів.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою ОСОБА_1 не спростовано висновків, які містяться в постанові суду та не надано доказів, які б підтверджували відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи апеляційну скаргу, апеляційний суд відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує при розгляді даної справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів.

Всі вказані докази одержані законним шляхом.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого, передбаченого ст.124 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, постанова Голосіївського районного суду міста Києва від 3 лютого 2023 року є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 3 лютого 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 3 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 10.1 ПДР і вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Писана