П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2023 року м. Київ

Справа № 757/31545/22

Провадження: № 33/824/1232/2023

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Невідома Т.О.,

за участі ОСОБА_1 та її адвоката Щербини Яни Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 и

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Щербини Яни Миколаївни в інтересах ОСОБА_1

на постанову Печерського районного суду міста Києва від 23 листопада 2022 року, винесену під головуванням судді Гречаної С. І.,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у с т а н о в и л а:

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 року ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погодившись із таким судовим рішенням, 06 лютого 2023 року адвокат Щербина Я. М. в інтересах ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не дотримання вимог щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, просила скасувати постанову Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 рокута закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилалась на те, що ОСОБА_2 не відмовлялась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, про що особисто зазначила у протоколі про адміністративне правопорушення. Також вказала, що працівниками поліції було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, зокрема, водія ОСОБА_2 не відсторонили від керування та не запропонували їй пройти огляд в медичному закладі.

Подана апеляційна скарга містить також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що суд першої інстанції виніс оскаржувану постанову за відсутності ОСОБА_2 , при цьому, докази належного повідомлення її про розгляд справи в матеріалах справи відсутні. З текстом оскаржуваної постанови адвокат ОСОБА_2 ознайомився лише 27 січня 2023 року в суді першої інстанції.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд виходить з наступного.

У відповідності до вимог ст. 289 КУпАП у разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Обмеження на реалізацію право на оскарження, яке може полягати у не поновленні строку скаржнику, порушить саму суть права. Фактично, без поновлення строку на подання апеляційної скарги, скаржник буде позбавлений на реалізацію важливого елемента права на справедливий суд, як право на звернення до апеляційного суду за захистом своїх прав.

Матеріали справи свідчать, що про розгляд справи судом першої інстанції ОСОБА_2 повідомлялась 14.11.2022 року та 18.11.2022 року шляхом направлення судової повістки, однак, докази вручення ОСОБА_2 судових повісток матеріали справи не містять, а саме лише надсилання судової повістки-повідомлення (без доказів її отримання) не свідчить про поінформованість правопорушника про час та місце розгляду справи.

З огляду на викладене, з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови районного суду пропущений скаржником з поважних причин, а тому клопотання адвоката Щербини Я. М. в інтересах ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та її адвокат Щербини Я. М. в інтересах підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Вислухавши пояснення адвоката, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 15.10.2022 о 00:03 год. в м. Києві по вул. Євгена Коновальця, 29, ОСОБА_2 керувала автомобілем «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Українська фармацевтична компанія», з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, запах з порожнини рота, всупереч п. 2.5 Правил дорожнього руху від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилася у встановленому законом порядку, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор 472119.

Суддя місцевого суду визнав доведеним факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з даних зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення та відеозаписі події.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, в точній відповідності з законом.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави та процедура проведення огляду на стан сп`яніння регламентована ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за текстом Інструкція), якою передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Аналогічні положення містяться також у п. 7 Інструкції, згідно якого, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП(далі - заклад охорони здоров`я).

Згідно ч. 1 розділу 1 Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Як убачається із матеріалів справи, процедура огляду на стан алкогольного сп`яніння у даному провадженні фіксувалась працівниками поліції технічними засобами відеозапису, а тому саме такі докази є належними та допустимими доказами для оцінки її відповідності вимогам закону.

На наявному в матеріалах справи відеозаписі з нагрудної камери поліцейського зафіксовано, що працівниками поліції після зупинки ОСОБА_2 та виявлення в останньої ознак алкогольного сп`яніння (почервоніння обличчя) було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням технічного засобу Драгер або в медичному закладі.

ОСОБА_2 заперечувала факт вживання алкоголю та не відмовлялась від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки. При проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ОСОБА_2 здійснила 15 спроб пройти тест задопомогою запропонованого алкотестера, однак такі спроби виявились невдалими. При цьому, ОСОБА_2 посилалась на несправність алкотестера та зазначала, що готова пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою лабораторного дослідження біологічного середовища (сечі та або крові).

Однак, працівник поліції повідомив ОСОБА_2 , що в медичному закладі огляд на стан алкогольного сп`яніння також буде проведений за допомогою приладу Драгер, а тому повторно запропонував пройти такий огляд на місці зупинки.

В подальшому, після чергової невдалої спроби ОСОБА_2 пройти тест на стан алкогольного сп`яніння працівник поліції намагався перевірити справність приладу, особисто здійснивши спробу пройти тест, однак алкотестер драгер не показав жодного результату. Працівник поліції погодився з тим, що алкотестер несправний.

Після приїзду іншого екіпажу патрульної поліції, ОСОБА_2 було запропоновано повторно пройти огляд на місці зупинки за допомогою іншого приладу Драгер, однак і наступна спроба виявились невдалою. При цьому, ОСОБА_2 посилалась на те, що вона вже здійснила чисельну кількість спроб видихати повітря у мундштук іншого алкотестера, який виявився несправним, а тому через фізичну втому (відсутність сил) не в змозі здійснити нові спроби. Також, повторно вказала на те, що не вживала алкоголь і готова пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою проведення лабораторного дослідження сечі та або крові. Однак, працівники поліції не відреагували на такі заяви ОСОБА_2 , після чого остання відмовилась від подальшого проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналіз наведених вище подій свідчить про те, що працівниками поліції не було дотримано процедури проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки після виявлення факту несправності алкотестера та відмови ОСОБА_2 від проходження повторного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою іншого приладу, працівники поліції, зважаючи на її категоричні заперечення щодо вживання алкоголю та згоду здати зразки біологічного середовища, повинні були повторно запропонувати ОСОБА_2 пройти відповідний огляд в медичному закладі та забезпечити її доставку до найближчого закладу охорони здоров`я як це передбачено положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, таких дій працівниками поліції вчинено не було. Більш того, наявний в матеріалах справи відеозапис свідчить про те, що працівники поліції наполягали на повторному проходженні огляду на стан сп`яніння саме на місці зупинки, зазначаючи про те, що у разі відмови від проходження такого огляду буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

Дані фактичні обставини щодо не проходження ОСОБА_2 повторного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер суд вважає фізичними властивостями особи, які пов`язані із певними факторами, а саме безліч невдалих спроб пройти огляд за допомогою несправного алкотестера, пізній час доби, фізична втома та моральна виснаженість, знервованість, переживання.

Свідок ОСОБА_5 під час апеляційного перегляду справи підтвердила викладені обставини.

Отже, підстав вважати, що ОСОБА_2 діяла таким чином умисно, намагаючись уникнути адміністративної відповідальності, у суду також немає, оскільки встановлено, що остання погодилась пройти огляд на стан сп`яніння, в тому числі, шляхом проведення відповідних лабораторних досліджень.

Оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення свідчать про недотримання працівниками поліції процедури огляду водія на стан сп`яніння, у суду першої інстанції не було достатніх підстав вважати доведеним факт порушення водієм ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України та її відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Також слід відмітити й про те, що під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_2 останній було повідомлено про те, що в неї виявлено таку ознаку алкогольного сп`яніння як почервоніння обличчя. На таке ОСОБА_2 зазначила, що в автомобілі працює обігрів салону. Працівник поліції погодився з тим, що така ознака може виникнути у зв`язку з обігрівом автомобіля, однак інших ознак алкогольного сп`яніння не навів.

В той же час, в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 працівником поліції було зазначено, що у ОСОБА_2 , окрім почервоніння обличчя, було виявлено також таку ознаку алкогольного сп`яніння як запах з порожнини рота. Проте, який саме запах було виявлено у протоколі не вказано.

Свідок ОСОБА_5 вказала, що цілий день провела разом з ОСОБА_2 , і алкоголь остання не вживала.

Підписуючи протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 висловила свою незгоду з викладеною у ньому суттю адміністративного правопорушення, зазначивши про те, що здійснила 30 спроб використати Драгер, який не працював навіть у працівника поліції, що може підтвердити свідок.

Наведені вище обставин та наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупості викликають обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не доводить її вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому,суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, а відтак постанова Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання адвоката Щербини Яни Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 и про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 року задовольнити.

Поновити адвокату Щербині Яні Миколаївні в інтересах ОСОБА_1 и строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 року.

Апеляційну скаргу адвоката Щербини Яни Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 изадовольнити.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 року, якою ОСОБА_6 у визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т. О. Невідома