ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
02 лютого 2023 рокуСправа №: 695/336/23
Номер провадження 3/695/431/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2023 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ватажок-Сташинська А.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 2 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 227238 від 15.01.2023 ОСОБА_1 близько 13 год 00 хв, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 вчинив сімейну сварку зі своєю колишньою співмешканкою ОСОБА_2 , під час якої ображав її нецензурною лайкою та погрожував.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 227238 від 15.01.2023 ОСОБА_1 своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає поверненню для належного дооформлення з наступних підстав.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У частині першій статті 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Суд зауважує, що протокол є актом обвинувачення й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП суддя перевіряє правильність складання протоколу та інших матеріалів по адміністративній справі.

Адміністративним правопорушенням згідно з ст. 173-2 КУАП України визнається, вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

За змістом ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відповідальність особи наступає у випадку вчинення дій пов`язаних з домашнім насильством, вчинених особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017, під домашнім насильством слід вважати будь-які діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 227238 від 15.01.2023 не вказано, чи була або могла бути завдана шкода фізичному чи психічному здоров`ю потерпілої, та які наслідки настали в результаті дій ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.4 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» визначено, що підставами для вжиття заходів з попередження насильства в сім`ї є: заява про допомогу жертви насильства в сім`ї або члена сім`ї, стосовно якого існує реальна загроза вчинення насильства в сім`ї; висловлене жертвою насильства в сім`ї або членом сім`ї, стосовно якого існує реальна загроза вчинення насильства в сім`ї, бажання на вжиття заходів з попередження насильства в сім`ї у разі, якщо повідомлення або заява надійшли не від нього особисто; отримання повідомлення про застосування насильства в сім`ї або реальної загрози його вчинення стосовно дитини, яка є членом цієї сім`ї, чи недієздатного члена сім`ї.

Заява та повідомлення про застосування насильства в сім`ї або реальної загрози його вчинення приймаються за місцем проживання постраждалого органами, зазначеними в п.п.1,2 ч.1 ст.3 цього Закону.

Орган, до якого надійшла заява або надійшло повідомлення про вчинення насильства в сім`ї або реальну загрозу його вчинення, розглядає заяву чи повідомлення та вживає в межах своїх повноважень передбачені законом заходи з попередження насильства в сім`ї.

Водночас, статтею 126-1 КК України криміналізовано домашнє насильство саме як умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, одним із складів кримінального правопорушення за ст. 126-1 КК України є систематичність вчинення насильства, тобто повторюваність його епізодів протягом певного часу. На стороні обвинувачення лежить обов`язок довести цю складову злочину, для чого вона може надати відповідні докази систематичності домашнього насильства, у тому числі, але не виключно, підтвердження притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП.

Таким чином, будь-які попередні епізоди домашнього насильства входять до предмету доказування обвинувачення за статтею 126-1 КК і докази, що стосуються цих епізодів, є належними, оскільки стосуються обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Однак якщо домашнє насильство полягає в діянні, яке збігається з ознаками іншого злочину, але потерпілий спеціальний (особи, зазначені у ст. 3 Закону «Про запобігання та протидію домашньому насильству»), насильство має систематичний характер і максимум санкції за цей інший злочин нижчий чи рівний санкції, передбаченій ст. 126-1 КК України, то кваліфікація відбувається за ст. 126-1 КК України.

Крім того, в тому випадку, коли потерпілий спеціальний, але немає ознаки систематичності, то кваліфікація відбувається за відповідною статтею КК України та застосовуються обставини, які обтяжують покарання (п. 6-1 ч. 1 ст. 67 КК України).

Наприклад, діяння кваліфікуються за ч. 1 ст. 125 КК України та визнається наявність обставини, передбаченої п. 6-1 ч. 1 ст. 67 КК України. Якщо домашнє насильство вчиняється щодо спеціального потерпілого в присутності дитини, то враховується і п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 227238 від 15.01.2023 визначено процесуальний статус ОСОБА_3 та зазначено, що вона є потерпілою.

Із письмових пояснень ОСОБА_3 , доданих до матеріалів справи, вбачається, що 15.01.2023 ОСОБА_1 застосував до потерпілої фізичну силу, а саме: схопивши її за шию, декілька разів вдарив долонею по обличчю.

Частиною першою статті 126 КК України передбачена кримінальна відповідальність за умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Водночас, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, частиною першою статті 122 (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження без обтяжуючих обставин), статтею 125 (умисне легке тілесне ушкодження), частиною першою статті 126 (умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, без обтяжуючих обставин), статтею 126-1 (домашнє насильство).

Проте в матеріалах справи відсутні докази того, чи роз`яснювалося ОСОБА_3 право подачі до слідчого, дізнавача, прокурора, іншої службової особи правоохоронних органів заяви про вчинення кримінального правопорушення у формі приватного обвинувачення.

Верховним Судом України визнано правильну практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного дооформлення (п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14).

Таким чином, на підставі викладеного вище, враховуючи, що вчинення насильницьких дій, про які йдеться у цих матеріалах справи, може виключати адміністративну відповідальність і може свідчити про ознаки приведеного вище кримінального правопорушення, а не адміністративного, суддя позбавлений можливості прийняти законне та обґрунтоване рішення по даній адміністративній справі, тому матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП належить направити на дооформлення.

Керуючись ст. 251, 256 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, повернути до Золотоніського РВП ГУ НП в Черкаській області для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська