Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
05.01.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці Держмитслужби Зубенка І.І., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав в. о. заступника начальника УБК та ПМП Закарпатської митниці ДМС, Тарнавський Ю.,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2022 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 472 МК України відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,
закрито у зв`язку зі скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.
Згідно зі змістом постанови, 08.11.2021, о 08 год 45 хв, у зону митного контролю на ділянку В`їзд митного посту «Тиса» Закарпатської митниці заїхав загальний легковий вантажопасажирський автомобіль марки «FIАТ», моделі «DUCATO», державний реєстраційний номерний знак України НОМЕР_1 з причепом марки «САНТЕЙ» державний реєстраційний номерний знак України НОМЕР_2 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , який повертався з Італії (м. Сан-Ремо), де перебував у приватних справах, в Україну на адресу: Україна, Чернівецька область, Глибоцький район, с. Валя-Кузмина. вул. Головна 209. Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по смузі руху червоний коридор. ОСОБА_1 було запропоновано заповнити митну декларацію, в якій він вказав свої паспортні дані, відомості про транспортний засіб, та наявність у нього товару, а саме: одяг та додаткові речі до одягу, взуття особистого використання, вживані, не сортовані, іноземного виробництва 550 кг, у кількості 40 місць. При усному опитуванні ОСОБА_1 підтвердив відомості, вказані ним у митній декларації, та заперечив наявність будь-яких інших товарів, у тому числі таких, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено. В ході митного контролю транспортного засобу та речей громадянина ОСОБА_1 , окрім задекларованого вантажу, були виявлені не вказані в митній декларації та не заявлені при усному опитуванні товари іноземного виробництва, а саме: взуття жіноче на підошві з синтетичних матеріалів та верхом з натуральної шкіри та синтетичних матеріалів, бежевого кольору, снікерси жіночі, 39 розміру, торгівельної марки VOILE BLANCHE, країна виробництва-не визначена - 1 пара; взуття чоловіче на підошві з синтетичних матеріалів та верхом з натуральної шкіри, чорного кольору, снікерси чоловічі, 43 розміру, торгівельної марки VOILE BLANCHE, країна виробництва - Сербія - 1 пара; взуття жіноче на підошві з синтетичних матеріалів та верхом з натуральної шкіри, чорного кольору, снікерси жіночі, 38 розміру, торгівельної марки VOILE BLANCHE, країна виробництва-не визначена - 1 пара; взуття чоловіче на підошві з синтетичних матеріалів та верхом з натуральної шкіри, коричневого кольору, чоботи чоловічі, 46 розміру, торгівельної марки VOILE BLANCHE, країна виробництва - не визначена - 1 пара; взуття чоловіче на підошві з синтетичних матеріалів та верхом з натуральної шкіри, білого кольору, снікерси чоловічі, 41 розміру, торгівельної марки PREMIATA, арт. VAR.5217, країна виробництва В`єтнам - 1 пара. Вищезазначені товари були поміщені в картонну коробку, що знаходились у багажному відсіку автомобіля, на підлозі. Доступ до виявленого товару нічим не утруднювався. Виявлений товар громадянин ОСОБА_1 своєю власністю не визнав і пояснив, що вищезазначену коробку його просила перевезти малознайома йому жінка на ім`я ОСОБА_2 , яка тимчасово мешкає в Італії м. Сан-Ремо, для передачі в Україну до м. Одеси для ОСОБА_3 . Вартість вилученого товару потребує додаткової оцінки із залученням спеціаліста - експерта. Таким чином, гр. України ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які в такій кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню. Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) статтею 472 Митного кодексу України.
В апеляційній скарзі в. о. заступника начальника УБК та ПМП Закарпатської митниці ДМС, Тарнавський Ю., вказує на те, що постанова підлягає скасуванню через неправильне застосування норм матеріального права. Стверджує, що під час розгляду справи місцевим судом правильно встановлено факт переміщення громадянином України ОСОБА_1 через митний кордон України товарів із порушенням митних правил. При цьому, суд у постанові також правильно вказав, що у редакцію ст. 472 МКУ внесено зміни виключно в частині суб`єкта адміністративного правопорушення. Тому, існують всі підстави вважати, що місцевий суд, встановивши наявність протиправної дії ОСОБА_1 у вигляді недекларування товарів за встановленим порядком повинен був застосувати санкцію ч. 2 ст. 471 МК України, оскільки її покарання більш м`яке, ніж те, що було встановлено ст. 472 МК України. Враховуючи те, що митний орган, відповідно до п. 8 ст. 247 КУпАП, позбавлений можливості на складання нового протоколу про порушення митних правил за ознаками ч. 2 ст. 471 МК України, а матеріали справи свідчать про факт порушення ОСОБА_1 митних правил, тому, враховуючи тривалість розгляду справи, а це понад десять місяців, апелянт вважає, що постанову слід скасувати, ухвалити нову, якою визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 471 МК України та призначити йому стягнення у виді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів, які переміщувались через митний кордон України без належного їх декларування.
У запереченнях на апеляційну скаргу адвокат Леміш О. О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , вказує на те, що постанова є законною, обґрунтованою, і такою, що повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Апеляційну скаргу вважає такою, що не підлягає задоволенню. Просить постанову залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Заслухавши думку представника Закарпатської митниці ДФС України Зубенка І. І., який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Леміша О. О., які належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги. При цьому, береться до уваги те, що від вказаних осіб не надходило заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на інший термін і що неявка цих осіб, з огляду на приписи ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу у межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. ст. 245, 252 КУпАП та ст. 486 МК України, завданнями провадження у справі про порушення митних правил і обов`язками органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ст. 487 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Згідно з ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозиція ст. 472 Митного кодексу України на момент складення протоколу визначала склад адміністративного правопорушення як такий, що полягає у недекларуванні товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо адміністративної відповідальності громадян за порушення митних правил» від 16.02.2022, що набрав чинності 16.06.2022, в абзац 1 частини 1 статті 472 МК України внесено зміни, згідно з якими вказано: «слова «Недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення» замінити словами «Недекларування товарів (крім тих, що переміщуються через митний кордон України громадянами), транспортних засобів комерційного призначення».
Згідно з ч. 1 ст. 3 МК України при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.
У частині 3 цієї статті визначено, що норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто, їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів.
Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституція України, закріпивши ч. 1 ст. 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.
На національному рівні Конституційний Суд України у своєму рішенні від 29.06.2010 справа № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п.3.1 п.3), а у рішенні від 22.09.2005 №5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п.5.4 п.5).
Разом з тим, у редакцію ст. 472 МК України, що набрала чинності, внесені зміни стосовно суб`єктного складу правопорушення.
У новій редакції ст. 472 МК України громадянин не є суб`єктом цього правопорушення, тому, відповідно до положень ч. 2 ст. 3 МК України та ч. 2 ст. 8 КУпАП, чинна редакція ст. 472 МК України має зворотну силу і суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо закриття провадження у справі.
Доводи представника митного органу про те, що місцевий суд повинен був застосувати ч. 2 ст. 471 МК України, апеляційний суд відхиляє, позаяк такі не можуть бути підставою для скасування законного судового рішення, оскільки за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України протокол складений не був, і, відповідно, підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за вказаною статтею у суду відсутні.
Апеляційний суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що митним органом правильно кваліфіковані вчинені ОСОБА_1 діяння на час їх скоєння у редакції Закону України від 13 березня 2012 року № 4495- УI.
Відповідно до п. 6 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно дослідив наявні у справі докази, належним чином перевірив обставини, викладені у протоколі про порушення митних правил, надав їм належну правову оцінку та, приймаючи рішення у справі відносно ОСОБА_1 дійшов правильного висновку про закриття провадження у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без зміни.
Також суд першої інстанції обґрунтовано прийняв рішення про повернення вилученого товару ОСОБА_1 або його представнику за дорученням.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а відтак підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли підтвердження та визнаються безпідставними, задоволенню не підлягає.
При цьому апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що розгляд справ про адміністративні правопорушення передбачені частиною другою статті 471 МК України у редакції Закону України від 16 лютого 2022 року № 2058-IX, що набрав чинності 16.06.2022, віднесено до повноважень відповідних посадових осіб митних органів. Окрім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що митним органом не заявлялось клопотання про направлення справи про порушення митних правил до митного органу для усунення недоліків, у тому числі прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєні ним діяння. Апелянт також не посилається на те на підставі якої норми процесуального права суд апеляційної інстанції зобов`язаний перекваліфікувати дії ОСОБА_1 зі ст. 472 МК України на ч. 2 ст. 471 цього ж Кодексу.
Приймаючи рішення також беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що представником митного органу не надано жодних належних та допустимих доказів у спростування доводів сторони захисту, які б підтверджували висновки суду першої інстанції, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось; що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні проступку вичерпані.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав в. о. заступника начальника УБК та ПМП Закарпатської митниці ДМС, Тарнавський Ю., залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2022 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 472 МК України відносно ОСОБА_1 , закрито - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН