Справа № 287/994/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Кононихіна Н.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, посвідчення водія НОМЕР_1 від 23.05.2019, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 377418 від 15.07.2022 встановлено, що 15.07.2022 року о 22 год. 28 хв. на автодорозі М.Копищанський-Копище, + 1 км, водій ОСОБА_1 керував т/з Renault Kango, д.н.з. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Освідування проводилося на місці зупинки т/з, зі згоди водія у встановленому порядку за допомогою Alkotest Drager 6810. Результат тесту 2,07 проміле. Номер тесту 139, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вину не визнає.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно до ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за даною статтею настає, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто, одними із ознак складу правопорушення є факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тому орган, який складає матеріали справи про адміністративне правопорушення повинен довести дані факти.

Згідно із ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що при складанні зазначеного протоколу та інших адміністративних матеріалів, поліцейські допустили ряд істотних порушень закону в частині процесуальних дій, пов`язаних із проведенням огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення його результатів. Як наслідок, це призвело до помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, виходячи з наступного.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регулюється статтею 266 КУпАП. За нормами частин 2, 3 цієї статті: огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до частини 4 статті 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Норми статті статті 266 КУпАП є бланкетними, оскільки не встановлюють детальної процедури проходження огляду, а відсилають до підзаконних нормативно-правових актів, які деталізують положення цієї статті. Такий висновок підтверджується положеннями частини 6 цієї статті, в якій зазначено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання статті 266 КУпАП і деталізують норми цієї статті: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (надалі - Порядок №1103); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі - Інструкція № 1452/735).

Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем в закладі охорони здоров`я.

Згідно Порядку № 1103 передбачено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

При цьому огляд проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків, а результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.

Розділом II (п.1) Інструкції № 1452/735 визначено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції.

За п.п. 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

З наведеного вище вбачається, що законодавець чітко передбачив, що лише наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу дає працівнику поліції право законної вимоги до водія про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Також, вимогами Інструкції №1452/73 передбачено, які саме ознаки алкогольного сп`яніння можуть свідчити про те, що водій транспортного засобу може знаходитися у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до змісту статті ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», визначено вичерпний перелік ознак, на підставі яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, а також зазначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (ч.3 ст.35).

Крім того, виходячи з аналізу змісту ст.130 КУпАП, керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння повинно бути в нерозривному зв`язку з керуванням транспортним засобом, тобто виконанням особою функції водія транспортного засобу.

У постанові від 20 лютого 2019 по справі №404/4467/16-а Верховний Суд зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Згідно з п. 1.10 ПДР України, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівником поліції надано диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Проте, навіть із долученого працівниками поліції до матеріалів справи диску неможливо точно встановити факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом 15.07.2022 року о 22 год. 28 хв. на автодорозі на автодорозі М.Копищанський-Копище, + 1 км, Коростенського району, Житомирської області, в стані алкогольного сп`яніння та факту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає при умові саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, матеріали справи не містять жодного письмового пояснення ні ОСОБА_1 , ні свідків події, які могли бути залучені працівниками поліції.

Як на зібрану і наявну доказову базу, працівник поліції вніс до протоколу про адміністративне правопорушення запис про те, що свідки відсутні через відеофіксування події.

Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису з фіксацією обставин події, працівниками поліції не було обгрунтовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 таких положень Правил дорожнього руху, які б відповідно до зазначених вимог закону давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього. Не містять таких доказів і наявні у справі матеріали відеозаписів. Не зрозуміло з доданих відеозаписів, чи взагалі транспортний засіб Renault Kango, д.н.з. НОМЕР_2 (як вказано у протоколі ДПР18 №377418) знаходився у русі, оскільки він знаходився на обочині дороги без водія за кермом, двигун не увімкнений.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_1 не допущено порушень ПДР, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим та за сукупністю з іншими обставинами, у даному конкретному випадку складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Житомирського апеляційного суду від 27.12.2022 року по справі №276/1748/22.

Як вбачається із долученого працівниками поліції до матеріалів справи диску DVD-R з відеозаписами події із портативного відеореєстратора поліцейського, працівниками поліції ОСОБА_1 всупереч необхідній процедурі про порядок застосування спеціального технічного засобу не названо моделі приладу, серії та номера, що є порушенням порядку огляду на стан сп`яніння, визначеним Інструкцією №1452/735.

Крім того, слід окремо звернути увагу суду, що для того, щоб кваліфікувати дії особи за ч. 1 ст. 130 КУпАП працівник поліції повинен перш за все у чіткій та однозначній формі запропонувати водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в найближчому закладі охорони здоров`я. І лише після цього водій має право або відмовитися від проходження такого огляду або пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

Проте, з відеозаписів вбачається, що проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 почалося з того, що працівник поліції по факту відразу запропонував ОСОБА_1 проходити огляд на місці зупинки, і надав йому запечатаний мундштук. Тобто, обгрунтовано не пояснивши останньому ні підстав для проходження такого огляду, не надавши йому право вибору щодо місця проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (за допомогою спеціального технічного приладу на місці або в найближчому медичному закладі), а також не роз`яснивши ОСОБА_1 , що в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, працівник поліції своїми діями фактично змусив ОСОБА_1 дихати у трубку газоаналізатора, причому неодноразово. Таким чином, вказаними діями працівниками поліції грубо порушено вимоги Інструкції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є підставою для визнання процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не дійсною.

До матеріалів справи не долучено сертифікат відповідності на прилад, долучено свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, але не ознайомлено з ними ОСОБА_1 перед початком процедури його освідування, що позбавляє суд можливості перевірити придатність приладу при фіксуванні стану алкогольного сп`яніння під час вищезазначеної події.

Процес роздрукування паперової квитанції з показником приладу не відображений. При цьому поліцейським не озвучене питання ОСОБА_1 , чи згодний він з відповідним показником приладу.

Згідно даних з портативного відеореєстратора поліцейського відеозапис здійснювався неможливо достеменно встановити показники дати, часу події, яка відображається. При цьому фіксування події відбувається в темну пору доби, що позначилося на якості відеозаписів.

Разом з тим, відповідно до 5 ст. 266 КУпАП та пункту 22 розділу Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Крім того, згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Слід зазначити, що порядок застосування портативних відеореєстраторів та карт пам`яті до них, їх облік, зберігання та видача відеозаписів працівниками поліції регулюється положеннями Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026.

Відповідно до п.5 розділу II вищевказаного Порядку включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Однак, в порушення вимог даної Інструкції працівниками поліції надано до суду диск з двома окремими відеозаписами події.

Вищевикладене вказує на те, що процедура огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння працівниками поліції була порушена. Відтак і акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, як формальне вираження кінцевого результату вищевказаної процедури огляду, також не може братися судом до уваги, через його неналежність та недопустимість як доказу. Крім того, цей акт не містить дату складання, та підпису посадової особи, яка його склала, що також породжує розумні сумніви: чи відноситься він до події, яка є предметом розгляду цієї справи, чи ні.

Важливим є те, що вимога поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та складений за її результатами відповідний акт огляду, не можуть бути окремо оскаржені у судовому порядку, оскільки вони не є рішенням суб`єкта владних повноважень. Вимога пройти огляд та складання акта огляду є процесуальними діями суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності (постанова Верховного Суду від 30.04.2021 у справі №686/4562/18).

Матеріали адміністративної справи містять «розписку про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП», проте вказана розписка не містить підпису посадової особи, яка її відібрала, а тому вона не може бути доказом про роз`яснення прав та обов`язків особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Також, сам рапорт поліцейського СРПП Коростенського РУП ГУНП від 16.07.2022 року є документом внутрішнього користування, зміст якого полягає в тому, що працівник поліції інформує начальника ВП про правомірність дій працівників поліції щодо складання протоколу, а працівник поліції є зацікавленою особою. Тому рапорт не може бути доказом вини ОСОБА_1 .

Крім того, Верховний Суд у постанові від 20.05.2020 року у справі №524/5741/16-а дійшов аналогічного правового висновку.

Копія постанови серії БАА №829276 від 15.07.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП не може слугувати доказом його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не містить жодних відомостей щодо предмету доказування. Крім того дана постанова складена 15.07.2022 року о 22 год. 47 хв., при цьому протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 №377418 складено 15.07.2022 року о 22 год. 37 хв., тобто перед винесенням постанови, за якою особу має бути притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, де має бути вказано обґрунтовану причину зупинки транспортного засобу.

Інших доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння під час вищевказаної події, зі справи не вбачається.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №377418 від 15.07.2022 року не може бути визнаний єдиним належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. Крім того, як зазначалося вище, описані в протоколі події суперечать фактичним обставинам справи. Також, підпис ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення не може свідчити про доведення факту керування останнім транспортним засобом, а може свідчити лише про складання стосовно нього протоколу та отримання документу.

Крім того у наданій ОСОБА_1 до суду заяві, останній вину у правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 130 КУпАП не визнає.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, а ст.252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту вищевказаних норм Закону можна дійти висновку, що збирання судом доказів не допускається.

Таким чином, підсумовуючи вище викладене суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено, поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння при зазначених в протоколі та встановлених судом обставинах, а поліцейські допустили ряд істотних порушень закону в частині процесуальних дій, пов`язаних із проведенням огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення його результатів, і оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, провадження на підставі п.1 ст. 247 КУпАП слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 62 Конституції України, ст.ст.7,33-35,130,221,245,251,266,283,284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на користь держави за розгляд судом справи про адміністративне правопорушення.

Вилучене посвідчення водія НОМЕР_1 від 23.05.2019 повернути ОСОБА_1 .

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Н. Ю. Кононихіна