Апеляційне провадження № 33/824/1474/2023
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2023 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 492221 ОСОБА_1 24 жовтня 2022 року о 20 год. 40 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила домашню сварку психологічного характеру проти своїх неповнолітніх дітей, тим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, і застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., направлено ОСОБА_1 як особу, яка вчинила домашнє насильство, на проходження програми, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до Центру сім`ї Дарницького району міста Києва та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 496, 20 грн.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 направила апеляційну скаргу, в якій просить постанову Дарницького районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне:

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з точки зору суду першої інстанції стала наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне:

За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство, суду було надано: протокол про адміністративне правопорушення від 24 жовтня 2022 року серії ВАБ № 492221, складений стосовно ОСОБА_1 ; заява ОСОБА_2 , в якій вона просить притягнути до відповідальності ОСОБА_1 .

Вищенаведені докази вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення не можна вважати достатніми. Фактично в справі з доказів існування обставин, які інкриміновані ОСОБА_1 , є лише пояснення ОСОБА_2 , які сама ОСОБА_1 заперечує. За таких умов існує лише пояснення однієїї особи проти пояснення іншої. Жодного іншого належного доказу матеріали ссправи не містять.

Крім того, в тексті заяви ОСОБА_3 зазначається, що ОСОБА_4 вчинила сімейний конфлікт психологічного характеру, а саме: психологічний тиск, поштовхувала, підвищувала тон, оббрехала, симулювала падіння, розповідала сімейні справи чужим людям. Зазначене на думку апеляційного суду не відповідає диспозиції ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційний суд зазначає, що самі по собі образи та підвищення тону, не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання (образи) спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, що в даному випадку є відсутнім.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України. При цьому суд не має права самостійно збирати докази та фактично брати на себе функцію звинувачення.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд констатує недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, що в свою чергу є підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба