Справа № 202/9502/22
Провадження № 3/202/115/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2023 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м.Дніпропетровська Волошин Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу, яка надійшла від відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надійшов адміністративний матеріал, відповідно до якого 08 листопада 2022 року о 15 год. 09 хв. в м.Дніпрі, вул.Старочумацька, буд.81-а/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Fiat Dukato д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Від керування транспортним засобом водія відсторонено на підставі ст.266 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Філіповський В.В. у судовому засіданні заперечував винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення та зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 246728 від 08.11.2022 року є недопустимим доказом по справі з огляду на те, що не відображає фактичних обставин, які мали місце на справді, оскільки працівники поліції зазначали неправдиві відомості з приводу міста розгляду справи зазначивши, що розгляд справи відбудеться в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська. Таким чином, можливо зробити висновок, що і інші фактичні обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення могли бути спотворені або невірно зазначені. Крім цього, інспектор поліції вніс до протоколу додаткові записи після того як ОСОБА_1 підписав протокол, що робить протокол автоматично недопустимим доказом по справі. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння. Насправді жодних ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 не було, що підтверджується з наявного відео, яке долучено до матеріалів справи, з якого вбачається, що у працівників поліції не було жодних законних підстав для вимоги направлення ОСОБА_1 на огляд. Підставою для направлення ОСОБА_1 на медичний огляд був факт того, що відносно нього за день до цього склали протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Вимога працівників поліції з приводу медичного огляду була незаконною, оскільки з наявного відео вбачається, що у ОСОБА_1 не було жодних ознак наркотичного сп`яніння, які зазначені в протоколі, що спростовує звинувачення ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. Крім того, в адміністративному матеріалі відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 був доставлений до медичного закладу для визначення стану сп`яніння, де останній відмовився від проходження медичного огляду. Натомість, місцем складання протоколу про адміністративне правопорушення зазначена вул.Старочумацька, що вказує на складання зазначеного протоколу поза межами закладу охорони здоров`я. На підставі викладеного просив справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ст.247 КупАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши захисника, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідальність, яка передбачена ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, відповідальність за ст.130 КУпАП наступає в наслідок порушення вимог Правил дорожнього руху.

Згідно із п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, саме відмова водія транспортного засобу на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченогост.130 КУпАП.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення повністю підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №246728 від 08 листопада 2022 року, направленням на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану сп`яніння від 08.11.2022, а також даними відеофіксації даної події, що були досліджені у судовому засіданні.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджується дослідженим у судовому засіданні відеозаписом з боді камер співробітників патрульної поліції.

Дані відеозаписів з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, повністю підтверджують обставини, викладені у протоколі, а саме те, що ОСОБА_1 на пропозицію працівників поліції проїхати до лікаря нарколога відмовився.

Дані докази узгоджуються між собою, є логічними, послідовними, а тому суддя визнає їх належними, допустимими, достатніми та кладе в основу даної постанови.

З приводу твердження ОСОБА_2 щодо недопустимості протоколу в якості доказу суд зазначає наступне.

Щодо часу складання протоколу, який не відповідає часу, який зазначений на боді камерах патрульних поліцейських (різниця складає 47 хвилин), суд виходить з наступного.

Так, у постанові Верховного Суду від 26 березня 2020 року у справі № 2а-475/09/1370 застосовані релевантні для цієї справи висновки та практика ЄСПЛ, за якими не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму. Рішення може бути скасоване лише для виправлення істотної помилки.

Пуризм у загальноприйнятому розумінні є надмірним прагненням до чистоти, переваги форми над змістом.

Правовий пуризм може мати як добровільний характер і виявлятися в діяльності окремих посадових осіб, так і бути вимушеним через санкціонування державою, яка обмежує реалізацію дискреційних повноважень суб`єктів правозастосування, недопущення відступу від правових приписів.

Процесуальні норми є вторинними порівняно з матеріальними, оскільки призначення перших полягає в забезпеченні реалізації других. Тобто характер, зміст і призначення процесуальних норм підпорядковані вимогам матеріальних норм і тому зумовлені ними та є похідними від них.

Не кожен дефект певного адміністративного акта, яким є й протокол про адміністративне правопорушення, робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Такий вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий».

При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого.

Інакше кажучи, за принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування певного акта з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином суд зазначає, що виправлення у протоколі в частині визначення суду, у якому відбудеться розгляд даної справи не є тією обставиною, яка дає підстави суду визнати протокол недопустимим доказом. Крім того, захисником не надано належних та допустимих доказів, що дані відомості дійсно були внесені вже після підписання ОСОБА_1 протоколу, а саме його копія протоколу без наявних виправлень тощо.

Отже, як вбачається з матеріалів справи та підтверджується наявними доказами, ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України та будь яких доказів, які б спростовували обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення суду надано не було.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Позиція ОСОБА_1 та його захисника Філіповського В.В., викладена у судовому засіданні, розцінюються судом як обраний спосіб захисту з метою уникнути покарання за вчинене, оскільки викладені ним обставини повністю спростовуються доказами, яким дано належну оцінку в їх сукупності у відповідності до вимог ст.252 КУпАП.

При визначенні виду і розміру стягнення, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, вважаю за необхідне застосувати відносно нього адміністративне стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортним засобом.

Cтаттею 40-1 КУпАП встановлено, що судовий збір упровадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладання адміністративного стягнення, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.40-1,130,283,284 КУпАП -

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Волошин Є.В.