Справа№464/6486/22
пр.№ 3/464/219/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2023 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Бойко О.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Стефановича Ю.М., потерпілої ОСОБА_2 , представника потерпілої Неофіта Д.Б. розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №781084, вбачається, що 10.12.2022р. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 вчинив відносно своєї доньки ОСОБА_2 психологічне та фізичне домашнє насильство, а саме виражався в її сторону нецензурною лайкою, шарпав та забирав речі.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , заперечив свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення та пояснив, що не вчиняв протиправних дій відносно відносно своєї доньки ОСОБА_2 . Зазначив, що між ним та донькою близько семи років існують неприязні відносини, які виникли на грунті спільного проживання в одній квартирі. 10.12.2022 року, зранку підійшов до доньки, ОСОБА_2 і попросив щоб вона забрала свої речі з пральної машини, які там давно знаходились, оскільки він хотів попрати свій одяг. Однак, вона відмовила у його проханні і свій одяг не витягнула з пральної машини. Вказана пральна машина належить йому тому він одяг дочки витягнув, намагаючись покласти туди свій. На цьому грунті між ними розпочався конфлікт, намагаючи припинити конфлікт саме він викликав працівників поліції. Однак, коли приїхали працівники поліції, донька ОСОБА_2 написала заяву на нього про вчинення правопорушення, що не відповідає дійсності, оскільки жодних протиправних дій він не вчиняв. Просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, потерпілої та її представника , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходжу до такого висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак, всупереч зазначеному обов`язку до протоколу не долучено жодних фактичних даних, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Сам лише протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження сукупністю інших належними та допустимими доказів, не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи потерпіла ОСОБА_2 надала пояснення про те, що у неї із батьком ОСОБА_1 неприязні відносини тривають близько семи років, які виникли на грунті спільного проживання. Зазначила, що проживає з батьками та з своєю донькою у квартирі по АДРЕСА_1 . 10.12.2022 року, зранку до неї підійшов батько ОСОБА_1 і почав кричати щоб вона забрала свої речі з пральної машини, оскільки це його пральна машині і вона може прати одяг тільки тоді як він дозволить, коли вона батьку відмовила, то останній витягнув речі і кинув в кухні на підлогу і почав її шарпати, внаслідок цього між ними розпочався конфлікт, після чого батько викликав працівників поліції. Зазначила, що батько часто ображає її нецензурно, принижує, конфліктує, що погано впливає на стан її здоров`я та її малолітньої доньки. З приводу таких дій неодноразово зверталась в органи поліції із відповідними заявами.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як "кримінальне обвинувачення", оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року.

Відповідно до ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь

Під час розгляду справи особа, яка притягується до відповідальності ствердила, що не вчиняла жодних протиправних дій щодо ОСОБА_2 . Про вчинення ним таких заявлено лише потерпілою ОСОБА_2 . Проте, зважаючи на тривалі неприязні відносини, які склались між ними, за відсутності інших належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 такі пояснення свідчать про наявність сумніву, який в силу ст.63 Конституції України тлумачиться на користь ОСОБА_1 . Інших доказів до протоколу не долучено.

Відтак, матеріали справи не підтверджують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З огляду на зазначені обставини, приходжу до висновку, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст. 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Бойко О.М