1Справа № 335/244/23 3/335/289/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Воробйов А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП відносно:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

20.12.2022 року, о 15 год. 31 хв., в м. Запоріжжя, рухаючись по проспекту Соборному, 162 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 не маючи права керування таким транспортним засобом. Порушення вчинення ним повторно протягом року, так як 10.10.2022 року за постановою ЕАР № 6004992 він був притягнутий до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1.А Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В судове засідання, особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

За таких обставин, та враховуючи, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді даної справи відповідно до вимог статті 268 КУпАП не є обов`язковою, суд вважав за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, неявка ОСОБА_1 в судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 5 ст. 126 КУпАП, встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка повторно протягом року вчинить порушення, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

За змістом ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення, як підстава для притягнення особи до відповідальності є один із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та надані докази, суддя приходить до висновку, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення в діях ОСОБА_1 , вбачається склад адміністративного правопорушення з огляду на наступне.

Виходячи із системного тлумачення ч.5 ст.126 КУпАП, суб`єктивна сторона вказаного правопорушення має форму умислу, тобто особа, яка керує транспортним засобом повинна усвідомлювати факт свого обмеження у праві керування.

Судом встановлено, що раніше ОСОБА_1 керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч 4 ст.126 КУпАП, що підтверджується постановою від 10.10.2022 року, серія ЕАР№ 6004992.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП доведено повністю.

Будь-яких доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, суду не надано.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Ісмаїлов проти Росії від 06.11.2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

За загальними правилами накладення стягнення за адміністративне правопорушення, встановленими ст. 33 КУпАП стягнення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1 ст. 33 КУпАП). При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Обставин, які згідно ст.ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Враховуючи особу порушника, характер і ступінь вчиненого приходжу до висновку про необхідність призначення стягнення в межах санкції статті, яке буде необхідне і достатнє для його виховання та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

При цьому, зважаючи на те, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , не належить йому на праві власності, а належить ОСОБА_2 , то стягнення на винного необхідно накласти без оплатного вилучення транспортного засобу.

Згідно статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, ч. 5 ст. 126, 221, 251, 280, 283-284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. 00 коп., які стягнути в дохід держави, з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк 5 років, та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід Держави судовий збір в розмірі 536 гривень 80 копійок.

Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанову про накладення адміністративного стягнення, звернути до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Про виконання постанови, повідомити Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А.В.Воробйов