Номер провадження: 33/813/210/23
Номер справи місцевого суду: 151/234/22
Головуючий у першій інстанції Тітова Т. П.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю: секретаря судового засідання Маслова Р.Ю., захисника Данилюка А.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Балтського районного суду Одеської області від 13 грудня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнутий судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції

Постановою Балтського районного суду Одеської області від 13 грудня 2022 року встановлено, що 28 травня 2022 року о 20 годині 20 хвилин в м.Балта Подільського району Одеської області по вул.Ломоносова, ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «Renault Mеgane» державний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager».

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а) Правил дорожнього руху чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що:

1)суд не взяв до уваги той факт, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №166552 містить виправлення, в той час як відповідно до п.7 розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено;

2)суд не взяв до уваги та не перевірив заяву адвоката Страшка О.В. про підроблення документів працівниками поліції;

3)на відеозаписі не зафіксований факт керування транспортним засобом, а також не зафіксована процедура огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager»;

4)поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 його права, жодних документів в його присутності не складали, протокол про адміністративне правопорушення та роздруківку алкотестеру «Drager» додану до протоколу він не підписував.

Позиції учасників апеляційного розгляду

В судовому засіданні захисник Данилюк А.Б. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника Данилюка А.Б., дослідивши докази, наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду..., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до п.п.а) п.2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водночас, порушення вказаного пункту Правил передбачає встановлену Кодексом України про адміністративні правопорушення відповідальність за ч.1 ст.130 цього Кодексу.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст.266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП і на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З метою забезпечення виконання завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачених положеннями ст.245 КУпАП, в частині повного і об`єктивного з`ясування обставин даної справи, а також з метою перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційним судом були повторно досліджені докази, які містяться в матеріалах справи.

Так, висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №166552, відповідно до якого 28 травня 2022 року о 20 годині 20 хвилин в м. Балта Подільського району Одеської області по вул. Ломоносова, ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «Renault Mеgane», державний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою алкотестеру «Drager» ARBL-0716. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9) Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).

В протоколі зазначено, що громадянину ОСОБА_1 були роз`ясненні його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Вказаний протокол був власноруч підписаний ОСОБА_1 . При цьому в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 нерозбірливим почерком зазначив, що з згоден з протоколом, а отже фактично погодився з тим, що він вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП при обставинах, викладених у протоколі.

Будь-яких зауважень або заперечень щодо обставин, викладених у фабулі протоколу, ОСОБА_1 не навів.

Під час апеляційного розгляду захисник наголошував на протилежному та зазначав, що навпаки його підзахисний ОСОБА_1 не погоджувався зі змістом протоколу складеного відносно нього.

Вказані доводи є голослівними, в судовому засіданні протокол був ретельно досліджений апеляційним судом, і в ньому в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» перед словом «згоден» відсутня заперечна частка «не».

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 та під час апеляційного розгляду захисник Данилюк А.Б. наголошували, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №166552 не може вважатись допустимим доказом, оскільки містить виправлення, а також суд першої інстанції не перевірив заяву адвоката Страшка О.В. про підроблення документів працівниками поліції.

Апеляційний суд визнає вказані доводи сторони захисту неспроможними, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення двічі повертались на доопрацювання з даного приводу.

В матеріалах справи на аркуші 6 міститься рапорт інспектора СРПП ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області капітана поліції Хоруса С.М., в якому останній зазначив про те, що під час складання адміністративного протоколу будь-які виправлення або закреслення ним не допускались, що підтверджується копією протоколу.

Дослідивши зміст копії протоколу серії ДПР18 №166552, яка була затверджена мокрою печаткою ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, апеляційний суд встановив, що дійсно протокол не містив будь-яких виправлень в частині дати та часу його складання, а саме 28 травня 2022 року о 20 годині 55 хвилин.

Таким чином можна припустити, що виправлення в протоколі були внесенні зацікавленою в результатах розгляду справи особою, вже після його складання поліцейським, зокрема в той час, коли справа перебувала в провадженні Чечельницького районного суду Вінницької області.

Перевіривши доводи сторони захисту та давши їм належну оцінку апеляційний вважає, що досліджений протокол про адміністративне правопорушення повністю відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.

Разом з тим апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до роздруківки алкотестеру «Drager», доданої до протоколу про адміністративне правопорушення, огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу «Drager» Alcotest 6810» прилад №ARBL-0716, результат якого виявився позитивним та склав 1,81 ‰ (а.с.1).

Вказана роздруківка також була власноруч підписана ОСОБА_1 без будь-яких заперечень, або зауважень, а отже фактично він погодися з тим, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того винуватість ОСОБА_1 підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які проходять службу в лавах Збройних сил України.

З їх пояснень убачається, що 28 травня 2022 року приблизно о 20 годині 20 хвилин вони знаходились на блокпосту м .Балта, де для перевірки заїхав автомобіль марки «Renault Mеgane», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_1 , від якого відчувався різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Даному громадянину було запропоновано пройти тест на вживання алкоголю за допомогою приладу «Drager», результат тесту виявився позитивним та склав 1,81‰ проміле (а.с.3,4).

З метою перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, апеляційним судом був досліджений відеозапис з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, який приймав участь в оформленні розглядаємого правопорушення.

На вказаному відеозаписі зафіксовано, як інспектор поліції підійшов до ОСОБА_1 , назвав своє прізвище та спеціальне звання.

Після цього повідомив ОСОБА_1 про те, що виникла обґрунтована підозра, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння та запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 погодився.

Після цього поліцейській попрямував до свого службового автомобілю, взяв з багажника прилад «Drager» та покликав до службового автомобілю двох свідків та самого ОСОБА_1 .

Разом з тим ОСОБА_1 проігнорував вимогу інспектора поліції, після чого останній разом з двома свідками самостійно підійшли до ОСОБА_1 та йому був наданий алкотестер для проведення огляду.

Після цього на відеозаписі зафіксований факт проходження водієм ОСОБА_1 процедури огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Drager», результат якого виявився позитивним та склав 1,81 ‰ проміле.

При цьому ОСОБА_1 не оспорював результат огляду та той факт, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Після проходження огляду він лише запитав який допустимий показник, на що отримав відповідь, що показник не має бути більшим ніж 0,2 ‰ проміле алкоголю в крові.

Під час апеляційного розгляду захисник Данилюк А.Б. на навів будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження доводів про те, що працівники поліції під час складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 діяли неправомірно.

Неспроможними є і доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатами огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager» та наполягав на проходженні огляду в закладі охорони здоров`я, на що поліцейські йому безпідставно відмовили.

Згідно п.п.6,7 розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Чинне законодавство містить вичерпний перелік підстав для проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я, якими за ч.3 ст. 266 КУпАП є:

- незгода водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції (далі за тестом - огляд), поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів;

- незгода водія з результатами огляду, проведеного поліцейським на місці з використанням спеціальних технічних засобів.

Тобто проведенню огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я має передувати проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу.

В даному випадку, за згодою ОСОБА_1 його огляд на стан сп`яніння проводиться інспектором поліції на місці зупинки транспортного засобу з використанням газоаналізатору «Drager».

В ході оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не заперечував факт свого перебування в стані алкогольного сп`яніння, в протоколі не вказав, що не погоджується з результатами огляду та бажає пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

За таких обставин у інспектора поліції були відсутні підстави для направлення ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу.

Доводи сторони захисту про те, що на відеозаписі не зафіксований факт керування транспортним засобом апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки під час проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не заперечував, що керував автомобілем. Крім того факт керування автомобілем ОСОБА_1 підтверджується і поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Також під час апеляційного розгляду захисник Данилюк А.Б. зазначав, що наявний в матеріалах справи відеозапис не може вважатись допустимим доказом, оскільки відеозйомка переривалась.

В свою чергу апеляційний суд дослідивши відеозапис нагрудного реєстратора дійшов висновку про те, на ньому зафіксовані всі необхідні обставини для правильного вирішення справи, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 .

Частиною 2 ст.266 КУпАП передбачено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У даній справі огляд на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 фіксувався технічними засобами та додаткового під час огляду були присутні два свідки.

Таким чином, огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 був проведений з дотриманням вимог ст.266 КУпАП, і навіть відсутність в матеріалах справи відеозапису, не була б підставою для визнання результатів огляду недійсними.

Апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи, достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися від 28 травня 2022 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

Єдиним доводом сторони захисту, який знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду є те, що до протоколу про адміністративне правопорушення не був доданий акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Апеляційний суд визнає вказане порушення суттєвим, проте за наявності інших належних та допустимих доказів, які беззаперечно підтверджують вину ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, саме по собі вказане порушення не може бути підставою для скасування оскарженої ухвали.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року №1906-IV та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Апеляційний суд вважає, що докази які були повторно дослідженні під час апеляційного розгляду поза розумним сумнівом доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, який розуміючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи особу ОСОБА_1 , характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, беручи до уваги те, що дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, суд першої призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, що відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Відповідно до п.1) ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Балтського районного суду Одеської області від 13 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко