справа № 336/1895/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Боєв Євген Сергійович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно про протоколу про адміністративне правопорушення від 19.02.2023 серії ВАВ № 448340, 19 лютого 2023 року об 11-00 год. ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру, а саме виражалася нецензурною лайкою в бік свого чоловіка ОСОБА_3 , чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_2 , будучи відповідно до довідки про доставку повістки у додаток «Viber» повідомленою про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилася, будь-яких заяв чи клопотань не подавала.

Потерпілий, напередодні ознайомившись із матеріалами справи, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних у справі документів.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвище, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За частиною 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 вчинила домашнє насильство психологічного характеру, а саме виражалася нецензурною лайкою в бік свого чоловіка ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відтак направленість умислу (обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері) та наявність наслідків для потерпілого (виникнення побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, емоційної невпевненості, нездатність захистити себе або завдання шкоди психічному здоров`ю особи) є обов`язковими ознаками діяння для його визначення як психологічного насильства.

За наведеного об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яке полягає у формі вчинення діянь психологічного характеру, складають висловлення словесних образ, погроз, приниження, переслідування, залякуванні тощо, що викликало у потерпілого побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинило емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдало чи могло завдати шкоди психічному здоров`ю особи.

Суб`єктивна сторона правопорушення, що полягає у формі вчинення діянь психологічного характеру, характеризується наявністю вини у формі умислу, що направлений на обмеження волевиявлення потерпілої особи, контроль у репродуктивній сфері.

Натомість, всупереч положень 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені вищенаведені обов`язкові кваліфікуючі ознаки, що вказує на неконкретність обвинувачення та суттєво порушує право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист.

Крім того, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 посадова особа до протоколу долучила лише заяву від потерпілого про вчинення кримінального правопорушення чи іншу подію від 19.02.2023, письмові пояснення потерпілого, форму оцінки ризиків вчинення домашнього в, терміновий заборонний припис стосовно кривдника, копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 .

По суті, всі докази по справі ґрунтуються лише на письмових поясненнях потерпілого ОСОБА_4 (а.с. 4)..

Як зазначено у поясненнях, у потерпілого з дружиною склалися неприязні стосунки, внаслідок чого вони постійно сваряться. 19.02.2023, з самого ранку, дружина потерпілого почала сваритися, під час сварки ображала ОСОБА_4 нецензурною лайкою.

Однак вказані пояснення не містять даних, які б вказували на наявність вищезгаданих обов`язкових ознак домашнього насильства, у тому числі психологічного характеру.

Форма оцінки ризиків також не містить достатніх даних про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства. Зокрема у формі зазначено, що кривдник не залякував, не переслідував не погрожував постраждалі особі (п. 10), не обмежував свободу потерпілого, у тому числі свободу в спілкуванні (п. 12), поведінка кривдника не вплинула не безпеку постраждалої особи (п. 13).

Відтак надані суду докази не є достатніми для визнання особи винуватою у вчиненні домашнього насильства, тобто адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м Запоріжжя.

Суддя Є.С. Боєв