Справа № 527/3293/22
провадження № 3/527/86/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року суддя Глобинського районного суду Полтавської області Павлійчук А.В., розглянувши справу, яка надійшла від відділу поліції №1 Кременчуцького районного управління поліції головного управління Національної поліції в Полтавській області про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , (інші відомості про особу суду не відомі),

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 346142 від 19.11.2022, 19 листопада 2022 року о 06:46 год. в м. Глобине по вул. Центральна, ОСОБА_1 керуючи автомобілем KRASZ GIBSFX, д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, яка зазначена знаком 2.1, не надав переваги в русі т/з ВАЗ 2170, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, чим створив аварійну обстановку, та змусив водія раптово змінити напрямок руху та швидкість, чим порушив вимоги п. 16.11, 2.3 Д Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 122 ч. 5 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Шаповал В.Д. у судовому засіданні прохав закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 122 КУпАП, на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із тим, що протокол про адміністративне правопорушення складений із чисельними помилками, а саме, у даному протоколі виправлено час вчинення адміністративного правопорушення, зазначений у відеозаписі з відеореєстратора та з нагрудної боді-камери працівника поліції час, не збігається ні з часом складання самого протоколу, ні з часом вчинення адміністративного правопорушення, також зазначив, що надані до протоколу відеозаписи нарізані, та не безперервні, що є порушенням п. 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 вказав, що він є працівником поліції та займає посаду начальника СРПП ВП № 1 КРУП ГУНП в Полтавській області та надав пояснення аналогічні письмовим поясненням, які додані до протоколу.

В судовому засіданні досліджені наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 346142 від 19.11.2022;

- пояснення ОСОБА_2 від 19.11.2022;

- відеозапис фіксації вчинення правопорушення.

Надаючи оцінку зазначеним доказам суд встановив наступне.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За наслідками розгляду справи вважаю, що працівниками поліції не було дотримано вимог статті 266 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07 листопада 2015 року, з огляду на наступне.

Завданням кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки-дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 254 КУпАП передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 5 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 346142 від 19.11.2022 р. працівниками поліції долучено письмові пояснення водія ОСОБА_2 та DVD-R диск.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 346142 від 19.11.2022 складеного о 07:13 год. вбачається, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення 19.11.2022 о 06 год. 46 хв.

Згідно дослідженому у судовому засіданні відеозапису з відеореєстратора наданого працівником поліції вбачається, що правопорушення було вчинено 19.11.2022 о 07 год. 46 хв., разом з тим, відеозаписи з нагрудної боді-камери працівника поліції розпочинається із 06:55 год. та закінчуються о 07:48 год., дані розбіжності у часі суперечать часу складання протоколу про адміністративне правопорушення та часу вчинення адміністративного правопорушення.

Також, додані до протоколу відеозаписи, надані поліцейським у якості доказу не безперервне, нарізане на епізоди, в яких відсутні частини відео. Відповідно до п. 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016р. № 100 встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно. Отже, якщо із відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Враховуючи вищевикладене суд не може вважати належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення «відеозйомку», яка долучена до матеріалів справи.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 підтвердив, що він являється працівником поліції, а саме начальником СРПП ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 29.04.2020 р. у справі № 161/5372/17, зазначено, що при винесенні покарання за порушення ПДР судді не можуть покладатися на свідчення інспектора поліції, який виніс постанову про штраф. Суд касаційної інстанції погодився рішенням суду апеляційної інстанції, зазначивши, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Суд зауважив, що на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах. КАС/ВС вказав, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні. Однак у даній справі основним та єдиним доказом вчинення правопорушення стали пояснення зацікавленої особи працівника поліції, а тому останні не можуть бути допустимим доказом.

Згідно із ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим та буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Приймаючи до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, обставини викладені в ньому суперечать іншим доказам дослідженим в судовому засіданні, допущені працівником поліції при складанні протоколу порушення унеможливлюють перевірку правильності викладених у ньому даних про обставини правопорушення, тому останній не може оцінюватися судом як належний доказ підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на спростування вищевказаних показань особи, що притягається до адміністративної відповідальності, про обставини події.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 5 ст. 122, ч. 1 ст. 247, п. 1 ст. 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КупАП закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Глобинський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А. В. Павлійчук