Справа № 298/34/23
Номер провадження 3/298/129/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., розглянувши матеріали, що надійшли від відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого монтером колії на ПЧ 16, за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ №433201 від 21 листопада 2022 року щодо ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та приєднані до нього матеріали, судом встановлено, що вказані матеріали відносно ОСОБА_1 уже перебували у провадженні суду та постановою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 5 грудня 2022 року у справі №298/1628/22 були повернуті відділенню поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області для належного оформлення.

Суд констатує, що в матеріалах адміністративної справи, які надіслані до суду після оформлення, недоліки на яких було наголошено у постанові від 5 грудня 2022 року не усунуті в повному обсязі, а відтак вимоги вказаної постанови не виконано, отже справа підлягає повторному направленню для належного оформлення до відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області у зв`язку з неможливістю її розгляду по суті, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, встановлення чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст.ст.279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має розглядатися суддею у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення, при цьому, суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно приписів ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст.251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст.255 КУпАП складання протоколів про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП віднесено до компетенції органів внутрішніх справ, які на виконання вимог ст.256 КУпАП, повинні перевірити та зазначити в протоколі відомості, необхідні для вирішення справи.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Обов`язкові реквізити протоколу про адміністративне правопорушення визначені ст. 256 КУпАП, зокрема, передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначена суть адміністративного правопорушення.

Відповідно п.9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 року №1376, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

З наведеного слідує, що суть адміністративного правопорушення повинна бути викладена таким чином, щоб було зрозуміло, де та за яких обставин воно було вчинене, в яких саме діях або бездіяльності відобразилося. Фактично опис суті правопорушення має відповідати диспозиції правової норми, яка передбачає відповідальність за вказане правопорушення. При її викладенні необхідно відображати склад адміністративного правопорушення: об`єкт, об`єктивну сторону, дані про суб`єкт та суб`єктивну сторону проступку.

Однак при складенні протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 не виконані вимоги ст. 256 КУпАП та п. 9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 року №1376, оскільки в ньому не викладена суть адміністративного правопорушення.

Як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення, зазначені в ньому дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Навіть після доопрацювання протокол про адміністративне правопорушення не містить суті адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, оскільки в такому не зазначено чи призвели вчинені відносно ОСОБА_2 дії до заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони даного правопорушення.

За змістом визначення терміну «домашнє насильство», яке наведено в п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

У постанові Великоберезнянського районного суду від 5 грудня 2022 року, уже наголошувалось на тому, що зазначаючи в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у фабулу правопорушення відомості про вчинення «насильства в сім`ї», посадова особа, уповноважена на складання протоколу, не врахувала, що диспозиція ч. 1 ст.173-2КУпАП не передбачає відповідальності за «насильство в сім`ї», як і норми ст.1Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» не містять тлумачень поняття «насильство в сім`ї».

Як і при первинному направленні матеріалів відносно ОСОБА_1 в суд, так і після дооформленняь у фабулі правопорушення, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення посадова особа, уповноважена на складання протоколу, зазначаючи у чому саме полягало насильство в сім`ї, вказала: «психологічне та фізичне насильство», однак виходячи з зазначених приписів ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне та фізичне насильство є одними з форм домашнього насильства, і не входить до змісту поняття «насильство в сім`ї».

За змістом п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

За змістом п. 17 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Отже викладена у протоколі про адміністративне правопорушення суть адміністративного правопорушення, вчинення якого поставлено у вину ОСОБА_1 , не відповідає приписам закону, оскільки норми ч.1 ст.173-2 КУпАП не передбачають відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, на що міститься посилання у протоколі. Також не зазначено, які саме протиправні дії, що відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» віднесено до поняття "домашнє насильство" та, зокрема, "психологічне та фізичне насильство", що утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, вчинив ОСОБА_1 по відношенню до потерпілої.

При поверненні матеріалів відносно ОСОБА_1 на доооформлення, уже наголошувалось на тому, що матеріали справи не містять жодних фактичних даних того, що потерпіла ОСОБА_2 , відносно якої вчинено насильство, та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , є особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, а також особа, якій інкримінується вчинення домашнього насильства, та потерпіла особа проживають (проживали) однією сім`єю за спільною адресою, не долучено доказів у підтвердження родинних відносин між ними.

При повернення справи на дооформлення у постанові суду від 05.12.2022 зазначалось, що письмові пояснення ОСОБА_1 від 21.11.2022 року та потерпілої ОСОБА_2 від 21.11.2022 року, які, як слідує з їх змісту, відібрані інспектором СРПП ВП №2 Попович М., не містили підпису поліцейського, що ставить під сумнів наведені в поясненнях відомості.

В той же час, до матеріалів справи, що направлена до суду після дооформлення долучені письмові пояснення ОСОБА_1 від 21.11.2022 року та потерпілої ОСОБА_2 від 21.11.2022 року, які містять додаткові записи про те, що "пояснення відібрав ОСОБА_3 " Вказані записи внесені після направлення справи на дооформлення, при цьому, відсутні відомості щодо дати внесення таких записів до письмових пояснень інспектором.

Також до матеріалів справи долучена довідка інспектора СРПП ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Попович М., в якій останній зазначає, що факт проживання потерпілої ОСОБА_2 з правопорушником ОСОБА_1 підтверджується письмовими поясненнями останніх, що додані до матеріалів справи.

Судом наголошується, що саме суд надає оцінку наявним у матеріалах справи доказам з точки зору їх належності та допустимості, а також наведеним в них обставинам і фактам. В той же час, інспектор Попович М.М., як особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , зобов"язаний зібрати належні докази на підтвердження провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, і не наділений повноваженнями щодо тлумачення перед судом змісту зібраних доказів.

Між тим, судом звертається увага, що факт родинних відносин та спільного проживання осіб може бути підтверджено, зокрема, копією свідоцтва про народження, відміткою на сторінці особливі відмітки у паспорті громадянина України про наявність дітей, довідкою про зареєстрованих осіб, виданою виконавчим комітетом відповідної ради, тощо.

Направлені до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення навіть після належного опрацювання не містять відомостей, які є необхідними для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

За наявності вказаних недоліків у відповідності до вимог ст.ст. 256, 278 КУпАП, справа підлягає повторному поверненню на доопрацювання органу, від якого надійшов до суду протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому, суддею звертається увага на те, що при доопрацюванні, необхідно врахувати вимоги Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 року №1376, згідно якої не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

При доопрацюванні адміністративних матеріалів необхідно усунути вищенаведені недоліки із врахуванням при цьому положень ст. 38 КУпАП щодо строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення.

Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно, належним чином та у повному обсязі.

Згідно із вимогами ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

З огляду на наведені факти невиконання судового рішення відповідальній посадовій особі відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області вжити заходів відповідного реагування щодо встановлення причин допущеної бездіяльності в цій частині, в тому числі щодо наведених фактів внесення додаткових записів (доповнень) до письмових доказів в справі після складання протоколу.

Керуючись ст. ст. 256, 278, 280, 283 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1 повернути відділенню поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Зизич В.В.