Справа № 127/3003/23
Провадження 3/127/1038/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І.Е., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП.

19.01.2023 старшим інспектором СЮП Вінницького РУП старшим лейтенантом поліції Бугаєнком В.М. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 188418. З даного протоколу вбачається, що «19.01.2023 близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи у м. Вінниці на зупинці громадського транспорту по вул. Келецькій біля будинку № 59-А, займалася жебрацтвом спільно з дитиною ОСОБА_2 , 2015 року народження, належної уваги дитині не приділяє». Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, а саме: шляхом надіслання повісток за допомогою SMS-повідомлень, що підтверджується довідками про доставку SMS. Причини неявки суду не повідомлено. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подано.

Судом прийнято до уваги, що реалізація прав та процесуальних гарантій учасників судового процесу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення повинна здійснюватись таким чином, щоб це не перешкоджало розгляду справи у встановленіКУпАП строки. При цьому, судом враховано, що явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальностів судове засідання є суб`єктивним процесуальним правом, і як кожне суб`єктивне право це гарантовані законом вид і міра можливої або дозволеної поведінки особи і реалізація суб`єктивного права залежить від розсуду, бажання і волі уповноваженої особи.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 268 КУпАП, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи, вбачається, що вона дійсно жебракувала з дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме просила кошти в пересічних громадян. Також вказала, що працювати не бажає, оскільки їй вистачає коштів одержаних від жебракування. ОСОБА_1 зазначила, що не приділяє достатньо часу та уваги своїй дитині.

Дослідивши письмові пояснення ОСОБА_1 та інші матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 19.01.2023 близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_1 разом зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту по вул. Келецькій біля будинку № 59-А у м. Вінниці, займалася жебрацтвом.

Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані:

- виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини;

- піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток;

- забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя;

- поважати дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей - тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення.

Судом прийнято до уваги, що під незабезпеченням необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей варто розуміти різні форми бездіяльності, у результаті яких відсутня належна турбота про виховання і навчання неповнолітніх. Ухилення батьків і осіб, що їх замінюють, від виконання своїх обов`язків може виражатися в тому, що вони не піклуються про моральне виховання, фізичний розвиток дітей і зміцнення їхнього здоров`я, створення необхідних умов для своєчасного одержання ними освіти, успішного навчання, підготовки до трудової діяльності. Виховання складається з різного роду дій батьків.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначена відповідальність батьків за розвиток дитини, а саме: виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини як особистості; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Крім того, батьки та особи, які їх замінюють, зобов`язані: постійно дбати про фізичне здоров`я, психічний стан дітей, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей; поважати гідність дитини, виховувати працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до державної і рідної мови, сім`ї, старших за віком, до народних традицій та звичаїв; виховувати повагу до національних, історичних, культурних цінностей українського та інших народів, дбайливе ставлення до історико-культурного надбання та навколишнього природного середовища, любов до своєї країни; сприяти здобуттю дітьми освіти у навчальних закладах або забезпечувати повноцінну домашню освіту відповідно до вимог щодо її змісту, рівня та обсягу; виховувати повагу до законів, прав, основних свобод людини.

Примушування до жебракування та бродяжництва, є недопустимим в нинішніх реаліях, оскільки держава надає батькам і особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків та захищає права сім`ї.

Суд наголошує, що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей, не забрали дитину з пологового будинку, жорстоко поводяться з дітьми, є хронічними алкоголіками чи наркоманами, вдаються до експлуатації дитини, примушують до жебракування та бродяжництва (ст. 164 СК України).

Таким чином, ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством своїх батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стало наслідком для складання 19.01.2023 протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання в тому, що ОСОБА_1 винна у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 188418 від 19.01.2023, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , які містяться у матеріалах справи, а також іншими матеріалами справи.

Санкція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає альтернативний вид адміністративного стягнення. Тому, вирішуючи який саме вид адміністративного стягнення слід застосувати до правопорушника, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення має на меті не тільки кару, а й виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, і запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, а при його призначенні, згідно із ст. 33 КУпАП, суд повинен ураховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, має бути призначено стягнення, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових правопорушень. Відповідно до принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Суд вважає, що ОСОБА_1 , вчинивши правопорушення 19.01.2023, усвідомлювала протиправний характер своєї бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і свідомо допускала настання цих наслідків. Отже, ОСОБА_1 умисно вчинила адміністративне правопорушення, тобто свідомо ухилилася від виконання передбачених законодавством своїх батьківських обов`язків щодо своєї малолітньої дитини.

Також суд вважає, що наслідки діянь ОСОБА_1 , зокрема її бездіяльність, можуть представляти суспільну небезпеку, що визначається характером дій, які вчинені щодо дитини, що негативно впливає на її фізичний і моральний розвиток. Вчинення у майбутньому аналогічних правопорушень може зашкодити інтересам, правам, життю та здоров`ю її дитини.

Суд вважає за необхідне попередити ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини та необхідність належного виконання своїх батьківських обов`язків.

Тому, враховуючи характер скоєних правопорушень, особу порушника, ступінь її вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, забезпечуючи при цьому належну рівновагу, тобто пропорційність між метою судового рішення та його негативними наслідками для прав, свобод та інтересів осіб, суд прийшов до переконання за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Суд прийшов до висновку, що у даній справі таке стягнення є необхідним та достатнім.

Відповідно до ч. 1 ст. 401 КУпАП і п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 536, 80 гривень.

Виявивши випадок жебракування та бродяжництва із малолітньою дитиною, суд вважає за необхідне повідомити про це відповідний орган опіки та піклування для вжиття необхідних і відповідних заходів.

На підставі вищевикладеного та керуючись п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 9, 23, 24, 33-36, 38, ч. 1 ст. 401, ч. 1 ст. 184, ст.ст. 221, 251, 268, 277, 280, 283-285, 287-289, 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП, та стягнути з неї штраф в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Повідомити службу у справах дітей Жмеринської районної державної адміністрації про встановлений випадок жебракування та бродяжництва із малолітньою дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,для вжиття необхідних і відповідних заходів.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання, у порядку якого з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначений у постанові про стягнення штрафу , та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: