Справа № 357/7746/22 Головуючий в суді І інстанції - Примаченко В.О.
Провадження № 33/824/551/2023 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2023 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.

секретар: Ганжа В.В.,

за участю:

захисника особи, яка притягається до відповідальності адвоката Мохонька К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2022 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, 19 серпня 2022 року о 06 год 55 хв в с. Фурси по вул. Європейська водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився за допомогою газоаналізатора «Драгер-6810» в присутності двох свідків, результат огляду позитивний 0,38 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортним засобам строком на один рік.Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2022 року скасувати та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2022 року, оскільки він не був присутнім під час розгляду справи в суді першої інстанції і дізнався про оскаржену постанову та ознайомився з нею лише 29.11.2022. В зв`язку з чим вважає, що дана обставина дає підстави для визнання судом поважними причини пропуску строку для подачі апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття рішення, яке не відповідає вимогам чинного законодавства.

Звертає увагу, що у постанові суду вказано, що він в судове засідання не з`явився. В протоколі про адміністративне правопорушення та поштовому листі зазначена адреса проживання не його, за вказаною адресою він не проживає з 19.03.2019. Про розгляд справи 14.11.2022 адвокат Борисенко А.М. йому не повідомляв, він до цього часу не виходить на зв`язок. Жодного повідомлення про судове засідання призначене на 14.11.2022 він не отримував і суд безпідставно розглянув справу за його відсутності, чим порушив ст. 268 КУпАП. Внаслідок цього були порушені його права.

Наголошує, що оскаржувана постанова суперечить як КУпАП так і постанові Пленуму Верховного Суду України, оскільки справу було розглянуто без його присутності, постанова йому не оголошувалась та не вручалась.

Також звертає увагу, що висновки суду про те, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння не відповідають обставинам справи та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Що стосується пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , то з них вбачається, що шаблон таких пояснень завчасно був виготовлений та наданий свідку в якому лише від руки заповнювались певні дані особою, яка відбирала пояснення. При цьому, такі пояснення по суті наданих свідчень не записувались свідками власноручно і не записувались зі слів свідків, особою, яка їх відбирала на місці події.

При цьому, судом залишено поза увагою, що з пояснень свідків протокол складений о 7 год 00 хв, однак зі змісту самого протоколу він складений о 7 год 09 хв, а тому вважає пояснення недопустимим доказом.

Зауважує, що він заперечував щодо результатів огляду поліцейським, однак здійснив напис «згоден» на вимогу поліцейського, щоб не вилучили автомобіль. Направлення до медичного закладу йому не вручалось, що свідчить відсутність підпису поліцейського (не є належним документом), тому він самостійно пройшов медичний огляд на стан сп`яніння у медичному закладі (протокол № 221 від 19.08.2022 додається), за результатами встановлено, що він тверезий.

Також апелянт вважає, що працівники поліції повинні були його попередити про те, що ведеться відеозапис.

До того ж, відеореєстратор поліцейського повинен бути ввімкнений від самого початку контакту з особою до закінчення розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно цієї особи.

В той же час, як вбачається із відеозапису, який долучений в якості доказу у справу,це не запис з нагрудної камери, відеозапис не містить відомостей про керування апелянтом транспортним засобом, його незгоди з результатами огляду та його пропозиції пройти огляд умедичному закладі, дій поліцейського, які б відповідали Інструкції.

Отже, вважає, що відеозапис працівників патрульної поліції не містить відомостей про керування ним транспортним засобом, є не безперервним, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Зважаючи на вищевикладені обставини, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які б свідчили про наявність в його діях порушення вимог пункту 2.9а ПДР України, а вина особи не може ґрунтуватись на припущеннях, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката Мохонька К.М., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

На противагу доводам апеляційного прохання, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується доказами, які правильно були враховані судом на обґрунтування свої висновків, а саме даними, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР № 179775 від 19 серпня 2022 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та який будь-яких заперечень чи незгоди зі змістом протоколу не зазначив, незгоди з діями працівників поліції не вказав, власноручно зазначив, що передав автомобіль тверезій особі(а.с.1);

- в результаті тесту приладу Драгер від 19.08.2022 відповідно до якого результат тесту складає 0,38 % (а.с.2);

- поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які підтвердили те, що в їх присутності було проведено огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, результат огляду 0,38 %, з результатом огр=ляду ОСОБА_1 був згоден(а.с.3);

- в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результат огляду на стан сп`яніння - проба позитивна 0,38 %. В даному акті також зазначено, що ОСОБА_1 згоден з його результатом, про що свідчить його підпис (а.с.5);

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейських, на якому зафіксований огляд ОСОБА_4 на стан алкогольного сп`яніння (а.с.6);

Таким чином, суддя місцевого суду, проаналізувавши усі докази по справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеним невиконання водієм ОСОБА_1 п. 2.9 а ПДР України, отже дійшов обґрунтованого висновку про його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений працівниками поліції з порушенням вимог діючого законодавства, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції регулюється нормами ст. 266 КУпАП та "Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та вищезазначеної Інструкції, огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із матеріалів адміністративного провадження при проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння поліцейським були застосовані технічні засоби відеозапису, які долучені до матеріалів провадження та були залучені свідки. Враховуючи викладене, доводи апелянта про те, що даний огляд був проведений з порушенням положень ст.266 КУпАП - є безпідставними.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а його автомобіль був в нерухомому стані - також є безпідставними. Так, із долученого до матеріалів відеозапису з нагрудної камери поліцейських вбачається, що водій ОСОБА_1 під час складання протоколу не заперечував факт керування ним транспортного засобу та не заперечував факт перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта про те, що розгляд справи відбувся в суді першої інстанції без його участі, тому було порушено його право на захист, то апеляційний суд вважає, що дане право було поновлено в суді апеляційної інстанції.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння і відповідно до протоколу № 221 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння виданого ВНП «Білоцерківська МРЛ» МВСР, складеного 19.08.2022 о 08 год. 05 хв. ОСОБА_1 тверезий, є безпідставними. Так, відповідно до положень ч.4 ст.266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров`я та складання висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Як вбачається з даного протоколу медичного огляду, огляд ОСОБА_1 та складання висновку було проведено без участі поліцейського, тобто даний огляд проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП і є недійсним. Крім того, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 за результатами огляду на стан сп`яніння у медичній установі складається акт медичного огляду, а на підставі даного акту висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння. Тобто складання такого документу як протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння - даної інструкцією не передбачено.

Відтак, на переконання апеляційного суду, в матеріалах справи є достатні та належні докази, які за своїм змістом є логічними й послідовними, та такими стверджується факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та керування у такому стані транспортним засобом.

Щодо доводів апелянта про те, що суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, то такі на думку суду є безпідставними, так як згідно постанови суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції врахував докази, яка містяться в матеріалах справи та інші обставини, які мали місце в даній справі.

Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в судді апеляційного суду не викликає сумнівів, поясненнями свідків в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи.

Доводи апелянта про незаконність, необґрунтованість постанови судді, неналежність та недопустимість доказів у справі апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.

Суддя районного суду всебічно, повно та об`єктивно дослідив та з`ясував усі обставини справи, та зробив обґрунтований висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних відомостей щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, та оскарження таких дій і їх результатів.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова судді першої інстанції є законною й обґрунтованою, прийнятою у відповідності до вимог процесуального закону, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів провадження розгляд справи в суді першої інстанції відбувся без участі ОСОБА_1 . Зі змістом постанови він був ознайомлений лише 29.11.2022 року, в зв`язку з чим не зміг своєчасно подати апеляційну скаргу.

За даних обставин, апеляційний суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2022 року. підлягає до задоволення

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2022 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Рудніченко