Справа № 456/114/23
Провадження № 3/456/272/2023
ПОСТАНОВА

іменем України

21 березня 2023 року місто Стрий Львівської області

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитин В.Я., з участю особи, який притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , та його захисника адвоката Івануса М.І., розглянувши справу за матеріалами, котрі надійшли від Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , студента третього курсу Інституту інженерної механіки Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу, неодруженого, визначеними законодавством України пільгами не користується, раніше протягом року до адміністративної відповідальності не притягався, -

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 473482, складеного поліцейським ВРПП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області сержантом поліції Кімом Т.В. 01.01.2023 року о 13:35 год. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, останньому ставиться в провину те, що він 01.01.2023 року о 13:10 год. по вул. Курортна у с. Баня Лисовицька Стрийського району Львівської області керував належним ОСОБА_2 транспортним засобом марки TOYOTA моделі AVENSIS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5. Правил дорожнього руху.

Ця справа про адміністративне правопорушення, після її автоматизованого розподілу між суддями за відповідними матеріалами, що надішли від Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, призначалася до розгляду на 21.02.2023 року о 10:00 год., на 02.03.2023 року о 09:30 год. та на 21.03.2023 року о 12:45 год. у залі судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область.

Під час розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку із невизнанням ОСОБА_1 своєї провини в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, його захисником адвокатом Іванусом М.І. (ордер на надання правничої допомоги серія ВС № 1123467 від 01.03.2023 року в оригіналі, договір про надання правничої допомоги № 02 від 10.02.2022 року та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4121/10 від 22.10.2009 року у належно засвідчених копіях приєднані до матеріалів справи) заявлено усне клопотання про виклик свідка ОСОБА_3 , який був присутнім під час відмови його підзахисного від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також про виклик поліцейського ВРПП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області сержанта поліції Кіма Т.В., який склав відносно його підзахисного вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення. Такі клопотання були суддею задоволені.

Ознайомившись із змістом усіх наявних у суду матеріалів цієї справи про адміністративне правопорушення, захисник особи, який притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Іванус М.І. під час судового розгляду справи наполягав на тому, що у діях його підзахисного відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим зазначеним захисником подано письмове клопотання про закриття провадження у цій справі про адміністративне правопорушення з наведеної підстави, що було зареєстроване в діловодстві 17.03.2023 року за вх. № 3985.

У свою чергу ОСОБА_1 , будучи належно та завчасно повідомленим кожного разу про дату, час та місце розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення, у судові засідання систематично з`являвся, а також будучи обізнаним із своїми правами й обов`язками, визначеними у ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, з урахуванням прав та обов`язків, визначених у ст. 272 цього Кодексу для допиту свідків, свою провину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнав. Детально надав пояснення, згідно з котрими він дійсно 01.01.2023 року близько 12:30 год. після відвідування разом із бабусею храму, повіз її до родичів у с. Баня Лисовицька Стрийського району Львівської області, здійснивши поворот у вказаний населений пункт, орієнтовно через 200 м був зупинений працівниками поліції. Не пояснюючи причини зупинки, працівники поліції попросили у нього документи, після чого почали чіплятись з приводу того, що в нього нібито наявні ознаки алкогольного сп`яніння, спостерігали за його поведінкою, провокували на розмову. Він пояснював, що спиртних напоїв напередодні не вживав, після чого звернули увагу на його незначний водійських стаж й запропонували йому відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння та їхати, куди запланував. Він, не усвідомлюючи, що це має такі важкі наслідки, оскільки ніхто з поліцейських не спромігся йому це роз`яснити, а також враховуючи, що в транспортному засобі очікувала бабуся, а тому він поспішав, то ж вирішив зробити так, як йому не на камеру про це вказали працівники поліції, після чого один з них увімкнув камеру на власному мобільному телефоні, на котру він власне й відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння, після чого поїхав. Проте, приїхавши до родичів, у нього виникли сумніви з приводу такої поведінки поліцейських, й він зателефонував батьками та про все розповів, після чого батьки невідкладно веліли йому їхати за ними додому, а тоді повертатися у місцевий медичний заклад для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Він так все й вчинив, по дорозі у місцевий медичний заклад вони з батьком під`їхали до працівників поліції, котрі надалі стояли на місці, де перед цим зупинили керований ним транспортний засіб, батько вимагав, щоб ті дали направлення на огляд на стан сп`яніння у КНП Стрийської міської ради «Стрийська центральна районна лікарня», що вони й зробили, однак прибувши туди, огляд не проводився, так як вже минуло трохи більше двох годин з часу безпідставної зупинки керованого ним транспортного засобу. Тоді працівники поліції повідомили, що при наведених обставинах жодних матеріалів відносно нього оформляти не будуть, й що він може їхати додому, а вже 16.01.2023 року йому прийшла повістка про виклик у суд на розгляд цієї справи, що його шокувало.

Суддя, заслухавши особу, який притягається до адміністративної відповідальності, а також позицію його захисника адвоката Івануса М.І. у цій справі про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали такої справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов такого висновку.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП). Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи. Висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, відповідно до пункту 2.5. Правил дорожнього руху, порушення котрого ставиться у провину ОСОБА_1 , водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність передбачена нею настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, зібрані матеріали цієї справи про адміністративне правопорушення не підтверджують у цілому ту обставину, що особа, який притягається до адміністративної відповідальності, у вказаній дорожній обстановці, не дотримався вимоги пункту 2.5. Правил дорожнього руху, тобто будучи учасником дорожнього руху (водієм), відмовився на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану його алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, в силу частин 1, 2 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пунктів 2, 3, 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року за № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. При цьому, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); - лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

За змістом пунктів 4 та 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

З метою перевірки наданих ОСОБА_1 показань щодо обставин, пов`язаних із зупинкою керованого ним транспортного засобу та відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, суддею було досліджено відеофайл, котрий міститься на CD-R диску, що приєднаний до вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення. Слід зазначити, що на такому оптичному диску відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснено згаданий запис, а у протоколі про адміністративне правопорушення номер технічного засобу взагалі не зазначено. Очевидним є той факт, що згаданий запис був здійснений працівником поліції не за допомогою нагрудної відеокамери (відеореєстратора), а на власний мобільний пристрій, без зазначення його назви, як і відсутності у такому місця проведення відеозйомки. До того ж, матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані судді в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого, ознак цифрового підпису автора. Водночас, як уже йшлося вище, за записом відео неможливо встановити, на який технічний прилад чи засіб здійснювався запис відео, оскільки на такому записі відсутнє будь-яке маркування для ідентифікації приладу чи засобу, часу запису чи місця запису, отож автентичність запису встановити неможливо.

Відповідно, такий відеофайл не може вказувати на факт порушення ОСОБА_1 названого пункту Правил дорожнього руху, оскільки не вважається доказом у розумінні положень ст. 251 КУпАП, в силу отримання такого не у визначеному законом порядку. До того ж, тривалість відео становить лише 0:35 хвилин, що аж ніяк не відображає увесь процес підготовки до проходження огляду на стан сп`яніння та відмови від проходження такого огляду. На відео також не зафіксована процедура роз`яснення працівником поліції ОСОБА_1 його прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, як і гарантоване право на отримання правової допомоги.

Однак, враховуючи залучення поліцейським при відмові ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння одного свідка, замість двох, за відповідним клопотанням останнього про це вживались заходи для виклику у судове засідання у даній справі про адміністративне правопорушення цього свідка ОСОБА_3 , який засвідчував факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Проте, свідок ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився й не повідомляв суддю про причини своєї неявки. Натомість з наявних у матеріалах цієї справи про адміністративне правопорушення письмових пояснень вказаного свідка від 01.01.2023 року вбачається, що такі написані власноручно поліцейським, який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вказаний свідок лише поставив на такому документі свій підпис. Не з`явився на виклик судді й поліцейський ВРПП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області сержант поліції Кім Т.В., який склав відносно ОСОБА_1 вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того встановлено, що працівниками поліції, після того як ними було складено вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення, всупереч приписам ст. 266 КУпАП не відсторонено ОСОБА_1 як водія, від керування ним транспортним засобом марки TOYOTA моделі AVENSIS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а, навпаки, було здійснено допуск останнього до керування, що стверджується зібраними матеріалами цієї справи та самим ОСОБА_1 ..

Підсумовуючи усе вищевикладене та враховуючи кількість встановлених протиріч, котрі неможливо усунути у ході судового розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення, суддя вважає, що працівниками поліції не було у повній мірі дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року за № 1452/735, щодо порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та щодо оформлення матеріалів його відмови від такого огляду, оскільки технічний засіб відеозапису, котрим фіксувалась відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, не може вважатися доказом та прийматися суддею до уваги, про що детально згадано вище, а залучення у такому випадку в обов`язковому порядку двох свідків не мало місця, у зв`язку з чим висновок працівників поліції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та оформлення відносно нього даних матеріалів у цій справі, є необґрунтованим та таким, що не підтверджений належними засобами доказування.

Відтак суддя, при встановлених у судовому засіданні усіх обставинах цієї справи про адміністративне правопорушення, у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що направлені до Стрийського міськрайонного суду Львівської області матеріали відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та їх аргументація в цілому не підтверджують в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення, являються сумнівними.

У свою чергу, наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про котрий наголошує Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), заява № 5310/71, та котрий застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», на чому, власне, наголошується Європейським Судом з прав людини у його рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України», заява № 39598/03.

Також, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, що сформульовані у рішенні у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, з відсиланням на рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), заява № 25657/94 від 10 липня 2001 року, згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.02.2019 року № 1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип indubioproreo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

То ж суддя, враховуючи усе вищезазначене, у відповідності до положень статей 251-252 КУпАП, з урахуванням також положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, вважає, що у діях особи, який притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а, отже, є підстави для застосування наслідків цього, визначених пунктом 1 ст. 247 КУпАП, без необхідності повернення вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення для належного оформлення.

Так, згідно пункту 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з огляду на що, слід винести передбачену пунктом 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП постанову про закриття розпочатого провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У свою чергу, суддя враховує, що пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення судового збору.

Керуючись статтями 8-9, 40-1, 130, 221, 245, 247, 251-252, 266, 268, 272, 276, 279-280, 283-285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Копію постанови протягом трьох днів вручити під розписку або ж вислати особі, щодо якого її винесено , про що зробити відповідну відмітку у справі.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за наслідками розгляду справи по суті.

Суддя Володимир МИКИТИН