Справа № 462/5257/22 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І.
Провадження № 33/811/29/23 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Белени А.В.,

з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Хомик Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, за апеляційною скаргою останнього на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 23 грудня 2022 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Залізничного районного суду м. Львова від 23 грудня 2022 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фізичної особи-підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 22.09.2022 року, близько 21 год. 15 хв. у м.Львові по вул.Патона, 4/1, керував автомобілем Toyota Land Cruiser 200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду у встановленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння, за допомогою приладу Drager та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

На постанову судді Смуток Д.Ю. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 23 грудня 2022 року та закрити провадження у справі.

Апелянт свої апеляційні вимоги мотивує тим, що вважає постанову суду першої інстанції незаконною, необгрунтованою, та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповно з`ясованих фактичних обставин справи, без досліджень і надання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, суд першої інстанції підійшов формально до їх вивчення, що потягло за собою необґрунтоване стягнення. Стверджує, що працівники поліції ставилися до нього упереджено, а саме, зупинили без наявних для цього підстав.

Вважає, що зазначені відомості в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №147714 від 22.09.2022 року, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки він спілкувався з працівниками поліції зрозумілою мовою, без ознак її порушення, адекватно реагував на вимоги поліцейських та відповідав на питання, що в повній мірі підтверджується доданими до матеріалів справи відеозаписами. Вважає, що працівниками поліції патрульної поліції не було скеровано його в установленому порядку для огляду на стан сп`яніння до медичного закладу та не долучено акт огляду на стан сп`яніння до матеріалів справи. Зазначає, що долучені до матеріалів справи відеозаписи з нагрудних камер працівників патрульної поліції не є належними та допустимими доказами.

Заслухавши пояснення адвоката Хомик Г.М. про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Пунктом 2.5 ПДР покладено на водіїв обов`язок на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відтак, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції, на підставі досліджених доказів, прийшов до обгрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан сп`яніння відмовся.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №147714 від 22.09.2022 року; письмовими поясненнями свідків; постановою про накладення адміністративного стягнення по спраі про адміністративне правопорушення серії БАБ №710946. Крім цього, викладені обставини підтверджуються оглянутими відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, з яких чітко вбачається факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду для визначення стану сп`яніння.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Аргументи сторони захисту, що працівники поліції не повідомляли причини зупинки, не беруться до уваги апеляційного суду.

Відповідно до ст. 35 ЗУ « Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху України.

Доводи апелянта про відсутність в матеріалах справи направлення для проходження огляду на стан сп`яніння, також є необґрунтованим, оскільки матеріали справи містять відео з бодікамери патрульного поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі в присутності двох свідків.

Сам по собі факт відсутності в матеріалах справи бланку направлення особи для освідування не є підставою для скасування судового рішення.

Що стосується, аргументів сторони захисту які були наведені у апеляційні скарзі, що долучені працівниками поліції відеозаписи є неналежними та недопустимими доказами, то такі не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки хоч наявний в матеріалах справи відеозапис є фрагментарним, водночас на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та такий відеозапис дає можливість встановити в діях особи наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тобто вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, відтак суд критично ставиться до тверджень сторони правопорушника про те, що технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, є неналежним доказом.

Таким чином, докази здобуті працівниками поліції згідно встановленого законом порядку і перевірені під час розгляду в суді апеляційної інстанції в своїй сукупності дають належні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, сумніву у їх достовірності, законності та належності у суду апеляційної інстанції не має.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП повно та всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 23 грудня 2022 року, щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА