Номер провадження: 33/813/416/23
Номер справи місцевого суду: 501/3171/22
Головуючий у першій інстанції Тордія Е. Н.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді - Князюка О.В.,

за участю секретаря судового засідання Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 13.12.2022 року в адміністративній справі відносно,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 13.12.2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 гривень на користь держави.

Не погоджуючись з постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 13.12.2022 року ОСОБА_1 - 02.02.2023 року подав апеляційну скаргу, відповідно до прохальної частини якої вбачається, що апелянт просить суд скасувати постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 13.12.2022 року, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення.

Апелянт категорично не погоджується з постановою суду першої інстанції, вважає, що вона ухвалена без належного дослідження матеріалів справи з порушенням матеріальних та процесуальних норм. Порушенням законодавства працівниками поліції при складанні адміністративних матеріалів. Відсутності доказів по даній справі на які посилається суд, а тому є безпідставною та необґрунтованою.

Апелянт зазначає, що його було позбавлено можливості щодо реалізації процесуальних прав, а зокрема права на захист, місцевим судом.

Посилається на те, що матеріали справи не містять доказів щодо відмови апелянта від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Останнього не було відсторонено від керування транспортним засобом патрульними поліцейськими.

Вказує на те, що матеріали справи не містять доказів щодо саме керування апелянтом транспортним засобом, не містять акт огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апелянт вважає, що наявний в матеріалах справи відеозапис подій не можна вважати належним доказом щодо його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Звертає увагу суду на наявність низки порушень приписів ст. 266 КУпАП, які допущені співробітниками патрульної поліції під час огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

Апелянт вважає, що зазначені у апеляційній скарзі порушення у діях працівників поліції при складанні адміністративного протоколу, неналежність та недопустимість, або взагалі відсутність достатніх доказів провини ОСОБА_1 , порушення Іллічівським міським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення є підставою для його скасування та закриття провадження у справі.

13.03.2023 року апелянтом подано до суду доповнення до апеляційної скарги

13.03.2023 року в судове засідання зявився ОСОБА_1 - апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, просив суд її задовольнити.

Постановою Одеського апеляційного суду від 13.03.2023 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Іллічівського міського суду Одеської області від 13.12.2022 року задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Іллічівського міського суду Одеської області від 13.12.2022 року.

Розгляд справи відкладено на 21.03.2023 року о 14:15 год.

20.03.2023 року апелянтом подано до суду клопотання в якому останній зазначає про те, що він здійснює волонтерську діяльність напротязі 2022 року з метою подолання збройної агресії Російської Федерації та допомоги населенню і Збройним силам України. Вказує на те, що відсутність посвідчення водія унеможливлює здійснення апелянтом волонтерської діяльності. Просить апеляційний суд повернути апелянту водійське посвідчення.

21.03.2023 року в судове засідання апелянт не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9А ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З матеріалів справи вбачається, що 23 жовтня 2022 року о 19.55 годині, гр-н. ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем Toyota Camry, державний номер НОМЕР_2 , по вул. Паркова буд. 17 в м. Чорноморськ, Одеської області у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера «Драгер 6820», тест номер 95, прилад ARMK-0253 принтер ARMD-0662, результат тесту 0,68 %.

Відповідно до пояснень, які ОСОБА_1 виклав власноруч в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 128756 від 23 жовтня 2022 року, останній 23 жовтня 2022 року випив пів літра безалкогольного пива.

Мотивуючи винуватість, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Матеріалами справи, дослідженими судом першої інстанції та перевіреними під час апеляційного розгляду, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 винен у вчиненні адміністративного правопорушення та підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, що підтверджується відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №128756 від 23.10.2022 р. (а. с. 1), рапортом поліцейського (а. с. 3), відеозаписом подій (а. с. 8).

Надавши об`єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Так, з дослідженого апеляційним судом, наявного в матеріалах справи відеозапису подій вбачається наявність факту керування апелянтом транспортним засобом автомобілем Toyota Camry, державний номер НОМЕР_2 .

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів щодо саме керування апелянтом транспортним засобом є безпідставними.

З дослідженого апеляційним судом відеозапису подій також вбачається, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , співробітниками патрульної поліції останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням технічного приладу - алкотестер «Драгер 6820». Результат тесту 0,68 %.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів щодо відмови апелянта від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я є неспроможними, оскільки останній погодився пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням технічного приладу - алкотестер «Драгер 6820». Результат тесту 0,68 %.

Доводи апеляційної скарги про те, що співробітниками патрульної поліції в порушення приписів ст. 266 КУпАП не було залучено свідків під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння є такими, які спростовуються матеріалами справи.

Згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Порушень вищевказаних приписів ч. 2 ст. 266 КУпАП під час огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння співробітниками патрульної поліції допущено не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було сповіщено про дату час та місце розгляду справи судом першої інстанції є неспроможними, оскільки сторона захисту не була позбавлена можливості щодо реалізації своїх процесуальних прав в апеляційному суді.

Інші доводи апеляційної скарги є такими, що не спростовують факту керування апелянтом транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, вони не мають наслідком скасування оскаржуваної постанови, а тому на увагу суду не заслуговують.

Отже, доводи апеляційної скарги судом розцінюється як намагання правопорушника уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення та такими, що не впливають на правильність ухваленого судом рішення та склад адміністративного правопорушення.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги, що судом неповно встановлено та досліджено всі обставини справи, є безпідставними.

З урахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі за відсутності в діях заявника складу правопорушення суд вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.

Обставини правопорушення й вина порушника в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КпАП України підтверджуються зібраними по справі доказами, згідно ст. 251 КпАП України.

При перевірці висновків в постанові суду першої інстанції, у відповідності до приписів ст. 294 КУпАП, апеляційним судом не встановлено обставин, які б підтверджували доводи апеляційної скарги та спростовували зазначені висновки. Доводи апеляційної скарги не містять жодної конкретної обставини або доказу щодо незаконності судового рішення, в них зазначені лише формальні посилання на нібито неправильні висновки суду, тобто ці доводи є голослівними та надуманими.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, а тому висновок Іллічівського міського суду Одеської області викладений у постанові про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є законним та обґрунтованим, тому відсутні підстави для скасування або зміни постанови суду.

Доводи клопотання ОСОБА_1 , яке надійшло до суду апеляційної інстанції 20.03.2023 року, є такими, які матеріалами справи не підтверджені, а тому вони не заслуговують на увагу апеляційного суду.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст.33 КУпАП на накладено стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

У відповідності до ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 13.12.2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Князюк