Справа № 128/380/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 лютого 2023 року місто Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Ганкіна І.А., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

УСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ДПР 18 № 371999 від 29.01.2023 р. зазначено, що 28.01.2023 р. о 22:10 хв в Він. обл., с. Якушинці вул. Барвінкова,7,, водій ОСОБА_1 керував т.з ВАЗ 217030, днз НОМЕР_1 в стані алкогольного-сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законі порядку проводився у КНП ЦТЗ Соціотерапія ВОР. Висновок лікаря-нарколога №0130, позитивний 1-0,1 відсотка. Велася безперервно відеофіксація. Номера боді камер зазначені як №№ 470795 та 470766.

Дії ОСОБА_1 за протоколом кваліфікуються за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання адвокатом Сивенюком О. М., який представляє ОСОБА_1 , подано клопотання про закриття провадження у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного порушення. ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був попереджений належним чином. Судом ухвалено провести слухання справи у відсутність ОСОБА_1 , який належним чином був попереджений про день та час слухання справи.

Судом було оглянуто відеозаписи з бодікамер номера НОМЕР_2 та НОМЕР_3 . Згідно даних камер запис розпочато, коли автомобіль був у стоячому положенні, без водія за кермом. ОСОБА_1 , стояв поруч. Факт перебування даної особи за кермом на записі бодіамер не зафіксовано, згідно змісту протокола свідки не залучалися.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння регламентований Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за N 1413/27858.

Відповідно до пункту 6 Розділу I даної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спецiальнi технiчнi засоби);

-лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря

фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому, згідно з пунктом 7 Розділу I Інструкції, огляд в закладі охорони здоров`я проводиться лише в разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.

Вказана норма дозволяє оптимізувати час на проведення огляду водіїв та убезпечує зловживання з боку працівників правоохоронного органу.

Однак як вбачається з оглянутих записів бодікамер ОСОБА_1 , пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки не пропонували, не запитували взагалі щодо згоди, чи незгоди з фактом знаходження в стані алкогольного сп`яніння, а відразу зазначили, що ОСОБА_1 , буде доставлено у відповідний медичний заклад для перевірки на стан сп`яніння, чим було порушено вищевказаний п. 7 Розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за N 1413/27858 (далі Інструкція).

При цьому у відповідності до п. 12 розділу II вищевказаної Інструкції, у разі направлення водія до закладу охорони здоров`я для визначення стану сп`яніння водію видається направлення, що оформляється поліцейським, який направляє цю особу до медичного закладу, однак в порушення вимог п.7 I розділу , п. 8, п. 12 II розділу ОСОБА_1 , був доставлений до закладу охорони здоров`я без відповідного направлення та без відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду проведеного поліцейським.

Відповідно до п. 22 розділу III Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння , складені з порушенням вимог цієї інструкції вважається недійсними.

При цьому відповідно до п. 9 розділу II Інструкції з метою забезпечення відповідності результатів огляду водіїв т/з поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом 2-х годин з моменту виявлених підстав для його проведення.

З відеозапису та протоколу серії ДПР 18 підстави для проведення огляду ОСОБА_1 , на стан алкогольного сп`яніння виникли о 22 год. 10 хв., однак доставлений ОСОБА_1 , в заклад охорони здоров`я лише о 00 год. 31 хв., тобто через 2 години 21 хвилину, а сам медичний огляд був здійснений о 00 год., 50 хв., тобто через 2 год., 40 хв., з моменту встановлення підстав для здійснення огляду, що є порушенням як вище вказаної інструкції тк і ч.4 ст. 266 КУпАП, згідно якої огляд осіб на стан алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння здійснюється у закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Внаслідок вищезазначеного висновок 0130 від 29.01.2023 р., є отриманим з порушенням вищезазначених норм закону.

Крім того, відповідно до вимог п. 3.3 розділу 111 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03 лютого 2016 року №100, нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно; при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

П. 3.5. Розділу III Інструкції визначено, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Однак як вбачається з наданих суду відеозаписів з бодікамер записи не є безперервними, не фіксують всієї події правопорушення, крім того з відеозапису вбачається ,що процесуальні права та обов`язки передбачені ст. 268 КупАП ОСОБА_1 , не оголошувалися, але лише було зачитано строку у протоколі щодо ст. 63 Конституції України без роз`яснення її змісту та запропоновано вчинити підпис у протоколі за те ,що у ОСОБА_2 , було вилучено права.

Вивчивши додані до справи матеріали суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 2.9. (а) Правил дорожнього руху водію, забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За пунктом 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками алкогольного сп`яніння згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

У відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.1 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року за наявності ознак, передбачених п.3 розділу І цієї інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Пунктом 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використання спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.

Пункт 7 розділу І вищевказаної інструкції передбачає, що лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Пунктом 8, та п.9 розділу ІІ вищевказаної інструкції передбачено, що форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

З матеріалів адміністративної справи вбачається наявними відсутність самого направлення на огляд водія на стан сп`яніння, а також проведення відповідного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі поза межами 2-х годин, передбачених законом.

Процесуальні права та обов`язки ОСОБА_1 не роз`яснювалися.

Відповідно до ст. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення основним завданням його є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу, прав та законних інтересів підприємств, установ, організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного та неухильного додержання Конституції і Законів України, поваги до прав, честі та гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законів.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінов проти України» рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст.6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, відповідно до пункту 6 Розділу X Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 за № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як слідує із правозастосовної практики Вінницького апеляційного суду (справа 127/10008/20) протокол у справі про адміністративне правопорушення за змістом ст256 КУпАП не є доказом у справі про адміністративне правопорушення, являючись виключно процесуальним документом, яким орган (посадова особа) висуває особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке визначена КУПАП. Протокол, окрім даних про особу, яка притягається до відповідальності, часу, місця та суті правопорушення, нормативного акту, та даних про свідків не містить жодних доказів причетності особи до вчинення дій, за які настає адміністративна відповідальність.

За змістом завдань КУПАП, загальних норм Конституції України та Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні "Маліге проти Франції" від 23.09.1998 року визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації № R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь.

Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі "Надточій проти України" від 15.05.2008. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин, суд вважає, що при оформленні адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 було порушено вимоги КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 за № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, що унеможливлює доведеність поза сумнівом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Тому, враховуючи вищевказане, суд вважає, що допущені порушення вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 за № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, унеможливлюють безсумнівне встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим адміністративне провадження слід закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.247,283-284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10-ти днів з дня її винесення.

Суддя І.А. Ганкіна