Справа № 474/19/23
Провадження № 3/474/20/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

22.03.23р. смт Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Сокол Ф.Г., за участю секретаря судового засідання Багрін Н.А., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Степанова В.В., потерпілої ОСОБА_2 , представниці потерпілої Миронець Л.А., розглянув справу про адміністративне правопорушення, матеріали по якій надійшли від СРПП Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,-

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

встановив:

10.01.2023р. до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 211371 від 02.01.2023р., згідно якого 02.01.2023р. 12 год. 30 хв. в смт Врадіївка вул. Гоголя водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 32105 д/н НОМЕР_1 та при цьому не врахував дорожню обстановку не дотримався інтервал дистанції не стежив за дорожньою обстановкою та в результаті чого допустив зіткнення в задню праву частину автомобіля в ході чого автомобіль отримав механічні пошкодження, даний автомобіль рухався по переду по тій самій смузі руху, чим порушив п. 2.3. б, 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні 27.02.2023р. ОСОБА_1 , якому роз`яснені судом положення ст. 268 КУпАП, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, при обставинах вказаних у протоколі не визнав та пояснив, що винною у дорожньо-транспортній пригоді є друга учасниця ОСОБА_2 , яка раптово виїхала на проїжджу частину дороги.

Судове засідання призначене на 27.02.2023р. відкладено на 13.03.2023р. з метою надання можливості ОСОБА_2 та її представниці ОСОБА_3 надати докази на підтвердження статусу потерпілої особи, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 211371 від 02.01.2023р. (далі - протокол) не зазначено жодних даних щодо потерпілої особи, як і самого факту наявності потерпілої особи.

28.02.2023р. захисник Степанов В.В. подав клопотання про повернення адміністративної справи на доопрацювання.

Судове засідання призначене на 13.03.2023р. відкладено на 22.03.2023р. з огляду на неявку в судове засідання потерпілої ОСОБА_2

14.03.2023р. захисник Степанов В.В. подав клопотання, в якому просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Клопотання обґрунтовано тим, що в протоколі не зазначено хто є потерпілим та відсутні їх підписи, а у фабулі не зазначено між якими саме транспортними засобами відбулося зіткнення (назва, марка, державний номерний знак транспортного засобу) і кому було заподіяно майнову шкоду в результаті ДТП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Степанов В.В. підтримали клопотання про закриття провадження у справі та просили його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_2 та її представниця Миронець Л.А. заперечили щодо закриття провадження у справі вказуючи на те, що в матеріалах справи, окрім протоколу, є інші докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та, що помилки працівників поліції не мають мати негативних наслідків для потерпілої особи.

Розглянув клопотання про закриття провадження у справі, заслухав пояснення учасників судового розгляду, вважаю встановленим таке.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, склад якого полягає у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, за яке передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Водночас завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 ст. 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 256 КУпАП та п.п. 1, 9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015р. (далі - Інструкція № 1376), визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: місце вчинення адміністративного правопорушення; прізвища потерпілих; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При чому приписи п. 7 розділу ІІ Інструкції № 1376 унеможливлюють повернення протоколу для належного оформлення, оскільки працівникам поліції, після підписання протоколу особою (зафіксування факту відмови від підпису), стосовно якої його складено, заборонено вносити до нього виправлення.

Також слід зазначити, що п. 1 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015р. (далі - Інструкція № 1395), визначено, що у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: 1) схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський; 2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); 3) показання технічних приладів (у разі їх наявності); 4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); 5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

При чому з урахуванням приписів ст. 256 КУпАП та Інструкції № 1395 у протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, та у схемі дорожньо-транспортної пригоди обов`язково зазначаються: пункти Правил дорожнього руху, які були порушенні особою, стосовно якої складено протокол, марка (модель) пошкодженого транспортного засобу, тип транспортного засобу, номерний знак, належність транспортного засобу (П. І. Б. та місце проживання власника (співвласника) або місцезнаходження гаража).

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 211371 від 02.01.2023р., від підпису в якому останній відмовився без будь-яких зауважень щодо його змісту, надано: схему місця дорожньо-транспортної пригоди та фототаблицею до неї від 02.01.2023р., письмову заяву ОСОБА_2 від 02.01.2023р.; письмові поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 від 02.01.2023р.

При цьому слід зазначити, що схема місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.01.2023р., в якій зафіксовані механічні пошкодження транспортних засобів ВАЗ 2105, д/н НОМЕР_1 , та Hyndai Accent, д/н НОМЕР_2 , не узгоджується з протоколом, оскільки в протоколі не вказано жодної інформації щодо транспортного засобу Hyndai Accent, д/н НОМЕР_2 , як і не зазначено хто є його власником, хто ним керував, не вказано потерпілу особу.

Крім того в протоколі вказано місце вчинення ДТП вул. Гоголя та про порушення ОСОБА_1 п.п. б п. 2.3. та п. 13.1. Правил дорожнього руху, а у схемі місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.01.2023р. вказано місце вчинення ДТП вул. Гоголя, 15, та про порушення ОСОБА_1 п.п. б п. 2.3., п. 12.1. та п. 13.1. Правил дорожнього руху. При цьому у письмовій заяві ОСОБА_2 від 02.01.2023р. місцем вчинення ДТП вказано перехрестя вулиць Гоголя та Магістральної, а у письмових поясненнях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 02.01.2023р. - вул. Гоголя.

Таким чином з огляду на вищевикладене вбачається, що протокол щодо свого змісту не відповідає приписам ст. 256 КУпАП, Інструкції № 1376 та Інструкції № 1395, а суть адміністративного правопорушення, яка викладена у ньому, не відповідає обставинам, які зазначені в схемі місця дорожньо-транспортної пригоди та у інших матеріалах доданих до протоколу. Дані зазначенні у протоколі та в матеріалах, які до нього додані, є суперечливими та не узгоджуються між собою.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010р. адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17.06.2011р.) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995р., у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У справах Малофєєва проти Росії (Malofeyevav.Russia, рішення від 30.05.2013р.) та Карелін проти Росії (Karelinv.Russia, рішення від 20.09.2016р.) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

На підставі вищевикладеного вважаю, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад і подія адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, за відсутності інших об`єктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення, а відтак вказане є підставою для закриття провадження по справі за ст. 124 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 124, 221, 247, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - закрити у зв`язку із відсутню складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ф.Г. Сокол