СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 3/759/170/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року суддя Святошинського районного суду міста Києва Кравець В.М., за участю: ОСОБА_1 , її захисника - адвоката Пустового Б.В., та Шевченка А.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Батальйону із забезпечення супроводження ДПП НП України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 366779 від 28.10.2022 р., 28.10.2022 р. о 13:00 водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Києві під час руху по колу на перехресті просп. Л. Курбаса - В. Покотила, не дотрималася безпечного інтервалу та здійснила зіткнення з транспортним засобом Subaru, д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушила вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 366778 від 28.10.2022 р., 28.10.2022 р. о 13:00 водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом Subaru, д.н.з. НОМЕР_2 , у м. Києві під час руху по колу на перехресті просп. Л. Курбаса - В. Покотила, не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з транспортним засобом BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину не визнала та пояснила, що рухалася у середній смузі руху по колу, при цьому напрямок руху не змінювала. В свою чергу, автомобіль Subaru, д.н.з. НОМЕР_2 , рухався у крайній лівій смузі та оскільки у його смузі руху була перешкода у вигляді ДТП, він різко здійснив маневр у вигляді перестроювання у середню смугу руху, чим спричинив пошкодження її автомобілю.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_2 - адвокат Пустовий Б.В. просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_2 у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що саме через порушенням водієм автомобіля Subaru ПДР сталося ДТП, так як останній здійснював перестроювання з крайньої лівої смуги у середню смугу руху, по якій рухалась ОСОБА_2 . При цьому, просив визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину не визнав та пояснив, що рухався по колу у середній смузі руху, а автомобіль BMW рухався за ним у середній смузі руху, після чого водій автомобіля BMW перелаштувалася у крайню праву смугу, здійснила випередження його автомобіля та різко перелаштувалась у середню смугу руху, тому саме внаслідок недотримання бокового інтервалу останньою й сталося ДТП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , її захисника - адвоката Пустового Б.В., та ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ч. 1 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 13.1 ПДР, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Судом досліджені докази, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час розгляду справи, а саме:

- протоколи про адміністративні правопорушення серії ААД № 366779 та № 366778 від 28.10.2022 р.;

- схема місця ДТП, яка сталася 28.10.2022 р., з якої, зокрема, вбачається, що у автомобіля BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , пошкоджено водійську дверку по всій площині, заднє ліве крило в нижній частині, задня колісна арка в передній частині, пластикова накладка лівого порогу; у автомобіля Subaru, д.н.з. НОМЕР_2 , наявні наступні пошкодження: передній бампер в правій частині має пошкодження ЛФП, переднє праве крило в передній частині та нижній частині має пошкодження, передній правий колісний диск має пошкодження ЛФП;

- письмові пояснення від 28.10.2022 р. ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ;

- письмові пояснення від 28.10.2022 р. ОСОБА_4 , у яких останній зазначає, що його знайома ОСОБА_5 рухалася по кільцю у середній смузі руху, на кільці вже було ДТП, він його об`їхав та поїхав далі на розворот, при цьому побачив, що трапилося ДТП за участю ОСОБА_5 , тому він зупинився і підійшов до неї;

- відеозапис, який міститься на компакт-диску, з якого вбачається, що транспортні засоби Subaru, д.н.з. НОМЕР_2 , та BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаються по колу, при цьому водій автомобіля BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , перелаштовується у смугу руху, по якій рухається автомобіль Subaru, д.н.з. НОМЕР_2 , та при здійсненні маневру завдає пошкоджень транспортному засобу Subaru, д.н.з. НОМЕР_2 , після чого проїжджає ще декілька метрів вперед та зупиняється, в той же час автомобіль Subaru, д.н.з. НОМЕР_2 , відразу після ДТП зупинився;

- письмові пояснення від 12.01.2023 р. ОСОБА_3 ;

- копії фото роздруківок.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

За положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 р., п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 р.), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у випадках, коли передбачені ст. 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.

Беручи до уваги наведене, суд, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки саме водієм ОСОБА_1 було порушено п. 13.1 ПДР, внаслідок чого її дії знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із виникнення ДТП.

При цьому, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 здійснювала перестроювання у середню смугу руху, по якій рухався водій ОСОБА_3 та не дотрималася бокового інтервалу, здійснивши зіткнення з транспортним засобом Subaru, д.н.з. НОМЕР_2 , що вбачається з відеозапису, та схеми місця ДТП, а саме: із пошкоджень транспортних засобів, а також розташування транспортних засобів після ДТП. Так, автомобіль Subaru, д.н.з. НОМЕР_2 , знаходиться у середній смузі руху, в той час же автомобіль BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , знаходиться на лінії розмітки між середньою та правою смугами руху.

Суд зазначає, що пояснення ОСОБА_1 та доводи її захисника щодо причини з якої сталось ДТП, спростовуються матеріалами справи в їх сукупності. Крім цього, письмові пояснення ОСОБА_4 від 28.10.2022 р., який є знайомим ОСОБА_1 , не міститься обставин, які вкладені у протоколах про адміністративні правопорушення серії ААД № 366779 та № 366778 від 28.10.2022 р., а останній лише зазначає, що ОСОБА_2 рухалася у середній смузі руху і далі він вже побачив, що сталося ДТП. При цьому, те, що ОСОБА_2 рухалася у середній смузі руху якийсь період часу не заперечується, зокрема, і самим ОСОБА_3 . В свою чергу, схема місця ДТП, яка сталася 28.10.2022 р., на якій відображено розташування транспортних засобів, перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих унаслідок ДТП, пояснення ОСОБА_3 , відеозапис, який міститься на компакт-диску, копії фото роздруківок, узгоджуються між собою, логічно доповнюють один одного та не суперечать один одному, а тому, на думку суду, є правдивими та об`єктивними.

З огляду на викладене, ОСОБА_3 не порушував п. 13.1 ПДР, а відтак у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_2 є винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ч. 2 ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_2 , ступінь її вини, суд приходить до висновку про накладення на неї стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850,00 грн.).

Ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 23, 24, 27, 33, 40-1, 124, 221, 276, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Застосувати до ОСОБА_2 стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн., який підлягає сплаті за такими реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 21081300, найменування коду класифікації доходів бюджету: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави (отримувач коштів - ГУК у м.Києві/Святош.р-н/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) -37993783, банк отримувача -Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) -899998, рахунок отримувача UA0026009, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); Святошинський районний суд міста Києва ) судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд міста Києва до Київського апеляційного суду.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя В.М. Кравець