Справа № 450/2861/22 Провадження № 3/450/2287/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2023 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Мусієвський В.Є., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли 08 вересня 2022 року від ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

06 вересня 2022 року о 10 год. 30 хв. на вул. Острівській, буд. 65, в смт. Щирець Львівського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом (скутером) марки «Сузукі» без номерного знаку в стані алкогольного сп`яніння. Перевірка на стан сп`яніння проводилася у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера «Драґер Алкотест». Результати тестів №№ 2386, 2398 позитивні і становлять 2,26 ‰, 1,88‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 «А» Правил дорожнього руху України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання 31 жовтня 2022 року о 09 год. 30 хв. ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення судового розгляду не подав. 28 жовтня 2022 року від ОСОБА_2 до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи з огляду на те, що ОСОБА_1 , який є її чоловіком, мобілізований. Розгляд справи відкладено на 09 листопада 2022 року о 11 год. 30 хв.

В судове засідання 09 листопада 2022 року о 11 год. 30 хв. ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення судового розгляду не подав, однак 09 листопада 2022 року від його захисника Сидорак Н.Б. надійшла заява про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 24 листопада 2022 року о 10 год. 30 хв.

23 листопада 2022 року від захисника Сидорак Н.Б. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи, з якими вона ознайомилася 23 листопада 2022 року, про що розписалася на заяві.

В судове засідання 24 листопада 2022 року о 10 год. 30 хв. ОСОБА_1 та його захисник Сидорак Н.Б. не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про розгляд справи повідомлялися належним чином, однак остання 24 листопада 2022 року подала заява про відкладення розгляду справи з метою підготовки правової позиції та стратегії захисту. Розгляд справи відкладено на 13 січня 2023 року о 09 год. 00 хв.

12 січня 2023 року до суду надійшло повідомлення ОСОБА_2 , згідно якого її чоловіки ОСОБА_1 бажає особисто приймати участь у справі, надавати пояснення, висловлювати заперечення, оскільки вважає себе невинуватим.

В судовому засіданні 13 січня 2023 року о 09 год. 00 хв захисник Сидорак Н.Б. просила закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Зазначила, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження керування ним транспортним засобом. Крім того, з рапорту працівника поліції вбачається, що сам по собі факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ним не спостерігався, оскільки він приїхав на виклик у зв`язку з насильством в сім`ї за адресою АДРЕСА_2 . Крім того, результати тесту приладу «Драгер» містять виправлення, у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції некоректно зазначена дата такого, а огляд здійснено після спливу двох годин, які визначені для проведення такого. 11 січня 2023 року подала клопотання аналогічного змісту.

Розглядаючи матеріали адміністративної справи в межах наявних доказів, приходжу до висновку, що винуватість адмінправопорушника ОСОБА_1 , який порушив вимоги пункту 2.9 «А» ПДР України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 330521 від 06 вересня 2022 року, копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 341553 від 06 вересня 2022 року, результатами тестів №№ 2386, 2398 від 06 вересня 2022 року, згідно яких виявлено 2,26 ‰, 1,88‰, актами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 06 вересня 2022 року, рапортами від 06 вересня 2022 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, письмовими поясненнями адмінправопорушника, ОСОБА_3 , рапортом працівника поліції, відеозаписами з CD-диску.

Щодо покликань захисника Сидорак Н.Б. про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом слід зазначити, що, як вбачається з відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, які містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 підтвердив, що 05 вересня 2022 року вживав алкогольні напої, а на місце події 06 вересня 2022 року приїхав на транспортному засобі, а саме на скутері, при цьому пояснив, що усвідомлює те, що алкоголь не виводиться з організму за один день.

З відеозаписів також вбачається, що ОСОБА_3 підтвердила те, що ОСОБА_1 , приїхавши до неї, керував скутером.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 330521 від 06 вересня 2022 року ОСОБА_1 зазначив, що з порушенням згідний.

В матеріалах справи міститься копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 341553 від 06 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП за керування ним транспортним засобом марки «Сузукі», що не був зареєстрований у встановленому законом порядку, не маючи права керування таким.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження оскарження даної постанови суду не надано.

З приводу посилань захисника Сидорак Н.Б. на наявність у результатах тестування за допомогою приладу «Драгер» виправлень слід зазначити, що обставини огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» зафіксовані на нагрудні камери працівників поліції.

Таким чином, попри те, що результати тестів №№ 2386, 2398 містять виправлення у даті і часі огляду, їх результати, дата та час проведення підтверджуються відеозаписами з нагрудних камер.

Після того, як ОСОБА_1 пройшов огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» о 11 год. 17 хв., результат якого склав 2,26 проміле, працівник поліції неодноразово ставив йому запитання, чи він не згідний з результатом огляду. Однак ОСОБА_1 на поставлені запитання не відповів. В подальшому ОСОБА_1 о 13 год. 06 хв. повторно пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат якого склав 1,8 проміле.

Щодо покликань про некоректність вказання дати у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції слід зазначити, що суд розцінює дану обставину як технічну помилку зі сторони працівника поліції, який складав даний документ.

Наведені недоліки не спростовують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Посилання захисника Сидорак Н.Б. про те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння здійснено після спливу двох годин не відповідають обставинам справи, оскільки, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, таке вчинено о 10 год. 30 хв., в той час як огляд на стан сп`яніння відбувся о 11 год. 17 хв.

Щодо повідомлення ОСОБА_2 від 12 січня 2023 року слід вказати, що наведені нею мотиви такого не підтверджені будь-якими доказами, а присутність в судовому засіданні захисника не обмежує жодних прав ОСОБА_1 .

Оцінені судом докази доводять винуватість адмінправопорушника ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом», тобто достовірно і достатньо підтверджують вчинення ним порушення вимог пункту 2.9 «А» ПДР України.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що в діях адмінправопорушника ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За вчинений проступок на правопорушника слід накласти адміністративне стягнення в межах ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 341553 від 06 вересня 2022 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП за керування ним транспортним засобом, що не був зареєстрований у встановленому законом порядку, не маючи права керування таким.

Верховний Суд у постанові від 22 травня 2018 року по справі №753/18479/16-к зазначив, що з огляду на положення, передбачені ст. 55 КК України, та диспозицію ч.1 ст. 222 КК України, санкція ч.1 ст. 222 КК України в частині призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, застосовується, в тому числі і до осіб, які на час вчинення зазначеного кримінального правопорушення не займали офіційно певні посади та не займалися офіційно певною діяльністю.

У постанові від 21 червня 2022 року по справі №171/869/21 Верховний Суд дійшов до висновку, що нездійснення особою відповідної діяльності не є підставою для незастосування додаткового покарання у виді позбавлення права здійснювати таку діяльність

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року по справі № 2-591/11 (14-31цс21) вказала, що інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві. Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві, зокрема у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27), від 27 листопада 2019 року у справі № 629/847/15-к (провадження № 13-70кс19), від 16 червня 2020 року у справі № 922/4519/14 (провадження № 12-34гс20, пункт 6.19), від 13 січня 2021 року у справі № 0306/7567/12 (провадження № 13-73кс19, пункт 28), від 28 вересня 2021 року у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20, пункт 105).

Враховуючи викладене, Верховний Суд прийшов до висновку, що відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Крім того, згідно абз. 3 п. 23 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМ України від 8 травня 1993 року № 340, у разі коли за отриманням або обміном посвідчення водія звертається особа, позбавлена в установленому порядку права на керування транспортними засобами, після оформлення посвідчення водія працівник територіального сервісного центру МВС або уповноваженого суб`єкта повідомляє поліцейським про необхідність внесення ними відповідної інформації до Єдиного державного реєстру МВС або викликає поліцейських для його вилучення, про що ними складається відповідний акт. У такому разі оформлене посвідчення водія вважається виданим, але особа його не отримує.

Відтак, до ОСОБА_1 підлягає застосуванню основне адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення в межах ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000,00 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , в доход держави 496 грн. 20 коп. судового збору.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Мусієвський В.Є.