Справа № 216/6068/22
провадження 3/216/302/23
ПОСТАНОВА

іменем України

03 лютого 2023 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі головуючого судді Цимбалістенко О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Пилипенко Л.В.,

потерпілого - ОСОБА_1 ,

представника потерпілого - Криворучкіної Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює водієм, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 89 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

11.12.2022 року о 14 год. 40 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 порушив правила утримання вівчарок «Граф» і «Багіра», які знаходяться під відкритим небом та в них відсутня будка, чим допустив жорстоке поводження з тваринами.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 89 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в заяві зазначив, що зробив вольєр для собак однак зауважив, що такі собаки в вольєрі не живуть. До заяви долучив фото, на яких зафіксовано умови утримання тварин і які, на його думку, є задовільними.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1 вважав за необхідне конфіскувати тварин у ОСОБА_2 , оскільки їх перебування у власника становить загрозу для їх життя та здоров`я.

Представник потерпілого Криворучкіна Ю.В., за узгодженою з потерпілим позицією, в судовому засіданні просила визнати ОСОБА_2 винним за ч. 2 ст. 89 КУпАП та відібрати у нього собак, посилаючись на те, що тварини утримуються в неналежних умовах, а саме на ланцюгу довжиною менш ніж 10 метрів під відкритим небом, тварини не годуються, у них немає місця, щоб сховатися. У разі визнання ОСОБА_2 винним, фактично просила визначити в постанові порядок її виконання, оскільки діюче законодавство має певні прогалини, просила доручити виконання постанови приватному виконавцю, визначити у постанові можливість вилучення тварин та передачі їх на відповідальне зберігання до КП «Центр поводження з тваринами» Криворізької міської ради та в подальшому дозволити безоплатну передачу тварин.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи за його відсутності і його явка в силу приписів статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення не є обов`язковою, суд вважає можливим розглянути справу без його участі.

Розглянувши передані на розгляд суду матеріали та оцінивши подані доказі, суд зазначає наступне.

В Україні сфера поводження з тваринами регулюється, зокрема, Законом України «Про захист тварин від жорстокого поводження» (далі Закон), який спрямований на захист від страждань і загибелі тварин унаслідок жорстокого поводження з ними, захист їх природних прав та укріплення моральності й гуманності суспільства.

Положеннями статті 4 Закону визначено, що поводження з тваринами ґрунтується, зокрема, на таких принципах: жорстоке поводження з тваринами є несумісним з вимогами моральності та гуманності, спричиняє моральну шкоду людині; забезпечення умов життя тварин, які відповідають їх біологічним, видовим та індивідуальним особливостям; право власності та інші речові права на тварин у разі жорстокого поводження з ними можуть бути припинені відповідно до цього Закону; відповідальність за жорстоке поводження з тваринами; утримання і поводження з домашніми тваринами без мети заподіяння шкоди як оточуючим, так і самій тварині.

Умови утримання тварин повинні відповідати їх біологічним, видовим та індивідуальним особливостям. Умови утримання тварин повинні задовольняти їх природні потреби в їжі, воді, сні, рухах, контактах із собі подібними, у природній активності та інші потреби. Кількість тварин, що утримуються, обмежується можливістю забезпечення їм умов утримання відповідно до вимог цього Закону. Місце утримання тварин повинно бути оснащено таким чином, щоб забезпечити необхідні простір, температурно-вологісний режим, природне освітлення, вентиляцію та можливість контакту тварин із природним для них середовищем (частини 1-4 статті 7 Закону).

Згідно з положеннями статті 22 Закону при поводженні з домашньою твариною особа, яка її утримує, зобов`язана: дбати про домашню тварину, забезпечити їй достатню кількість їжі та постійний доступ до води; надавати можливість домашній тварині здійснювати необхідні рухи, контактувати з собі подібними; забезпечувати своєчасне надання домашній тварині ветеринарних послуг (обстеження, лікування, щеплення тощо).

При цьому, положення статті 9 Закону покладають на особу, яка утримує домашню тварину, обов`язок забезпечити домашній тварині необхідні умови, що відповідають її біологічним, видовим та індивідуальним особливостям, відповідно до вимог цього Закону; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм експлуатації жилого приміщення, де утримується домашня тварина (місце постійного утримання), та норм співжиття. Правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування.

Правила утримання домашніх тварин у м. Кривому Розі затверджені рішенням Криворізької міської ради від 23.12.2009 №3645 (далі Правила).

Згідно з п. 2.3.3. Правил, умови тримання тварин місце утримання тварин має бути оснащено таким чином, щоб забезпечити необхідний простір, температурно-вологісний режим, природне освітлення, вентиляцію та можливість їх контакту з природним для них середовищем.

Згідно п. 8.3. За порушення вимог Правил винні особи несуть кримінальну, адміністративну та цивільно-правову відповідальність згідно з чинним законодавством.

Зокрема, частиною 1 статті 89 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за жорстоке поводження з тваринами - знущання над тваринами, завдання побоїв або вчинення інших насильницьких дій, що завдали тварині фізичного болю, страждань і не спричинили тілесних ушкоджень, каліцтва чи загибелі, залишення тварин напризволяще, у тому числі порушення правил утримання тварин.

Частиною 2 статті 89 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені щодо двох і більше тварин або групою осіб, або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке саме порушення, -

Жорстоке поводження з тваринами суперечить сформованим у суспільстві фундаментальним принципам гуманного ставлення до тварин та чинному законодавству України.

В силу приписів статті 1 Закону жорстоке поводження з тваринами - це знущання над тваринами, у тому числі безпритульними, що спричинило мучення, завдало їм фізичного страждання, тілесні ушкодження, каліцтво або призвело до загибелі, нацьковування тварин одна на одну та на інших тварин, вчинене з хуліганських чи корисливих мотивів, залишення домашніх та сільськогосподарських тварин напризволяще, у тому числі порушення правил утримання тварин.

Відповідно до приписів абзацу 5 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» незалежно від довжини прив`язі забороняється залишати тварину без можливості сховатися у приміщенні, споруді тощо, прив`язаною під дією прямого сонячного проміння при температурі повітря більше +20°С або менше 0°С

Жорстоке поводження з тваринами може бути вчинене і шляхом позбавлення води, корму, повітря, застосування отрути або масове їх знищення. Знущанням визнається законом і діяння, що має характер мучення.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 89 Кодексу України про адміністративні правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 610893 від 15.12.2022 відносно ОСОБА_2 , який складений та підписаний компетентною посадовою особою, в якому висвітлено місце, час та суть адміністративного правопорушення, даний протокол відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- заявою ОСОБА_1 , поданою в порядку ст. 60 КПК України до Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, в якій останній просить вжити заходів щодо неналежного утримання собак на території сусіднього домоволодіння по АДРЕСА_2 ;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , відповідно до змісту яких описані неналежні умови утримання собак на території сусідньої ділянки, зокрема тварини утримуються на ланцюгу, у них відсутнє укриття від несприятливих погодніх умов, таким чином володілець тварин поводиться з тваринами жорстоко та спричиняє їм страждання;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , відповідно до змісту яких він не заперечував того, що є володільцем двох собак породи німецька вівчарка, та того, що у собак відсутня будка та вольєр, вони дійсно перебувають постійно під відкритим небом, а він не встигає побудувати для собак будку та вольєр, зазначив, що годує собак і конфлікту з сусідами не мав;

- фотографіями тварин в умовах їх утримання, наданими потерпілим для огляду в судовому засіданні та особою відносно якої складено протокол, на підтвердження належних умов утримання, як він вважає.

Надані суду докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_2 , в повному обсязі розуміючи всі наслідки, діючи умисно, утримує на подвір`ї за місцем свого проживання двох собак, однак не забезпечує їм таких умов утримання, які відповідають їх біологічним, видовим та індивідуальним особливостям та задовольняють їх природні потреби в їжі, воді, сні, рухах, контактах із собі подібними, у природній активності та інші потреби, чим порушує зазначені судом вище Правила утримання тварин.

При цьому, відповідно до наданих доказів при візуальному огляді тварин на фото видно, що тварини брудні, мають незадовільний зовнішній вигляд, умови їх утримання належним чином не забезпечені, а саме споруда для утримання собак виглядає як огорожа з встановленої на грунті сітки та зверху вкритої покрівельним матеріалом, на думку суду, не може слугувати собакам ані будкою, ані вольєром, оскільки за необхідності не захистить тварин від несприятливих погодніх умов, особливо в холодну пору року. Що суперечить приписам абзацу 5 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження».

Щодо утримання собак на ланцюгу менш ніж 10 метрів, на що звернула увагу сторона потерпілого, суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень потерпілого в судовому засіданні, під час складання протоколу вимірювання вказаного ланцюга не здійснювались. З жодного документу, який долучений до матеріалів не можливо достовірно встановити якою є довжина ланцюга, окільки така інформація жодним чином не зафіксована ані в протоколі, ані в матеріалах доданих до протоколу, тому суд розцінює таке твердження як припущення, а судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення конкретної обставини.

Щодо порядку виконання судового рішення, суд звертає увагу на наступне.

Згідно частини 1 статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

При цьому, якщо спірні правовідносини не урегульовані Законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом правовідносини, застосовуючи аналогію закону або аналогію права.

При цьому Законом України «Про виконавче провадження» чітко визначений порядок виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Так, перелік рішень примусове виконання яких здійснюється приватним виконавцем прямо закріплено в ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» з урахуванням положень ч. 2 ст. 5 цього ж Закону, та рішення суду не може суперечити Закону.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Суд, здійснюючи розгляд справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єктів владних повноважень щодо виконання судового рішення. Принцип розподілу влади заперечує надання суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Встановлення порядку виконання судового рішення переступає компетенцію суду й виходить за межі завдання судочинства при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а відтак суд не наділений повноваженнями втручатися у встановлений Законом порядок виконання судового рішення та повноважень державного або приватного виконавця шляхом встановлення порядку виконання судового рішення іншого, ніж встановлений Законом.

Таким чином порядок здійснення конфіскації вирішується безпосередньо при виконанні ухваленого судового рішення в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження» та Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 р. № 985 (коти, собаки та інші домашні тварини безоплатно передаються притулкам для тварин або іншим установам для утримання тварин).

Враховуючи викладене та беручи до уваги принцип правової визначеності, суд, захищаючи порушені права громадян, не може підміняти функції окремих органів, в тому числі і органів виконавчої служби.

За таких обставин суд вважає, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 89 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Визначаючи ОСОБА_2 стягнення за вчинене адміністративне правопорушення суд, керуючись вимогами статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_2 , ступінь його вини та майновий стан, відсутність обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, у зв`язку з чим, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з конфіскацією тварин, оскільки згідно з наявних у матеріалах справи доказів у тварин при візуальному огляді було виявлено неналежні умови утримання, і подальше перебування тварин у ОСОБА_2 в умовах, коли вони фактично позбавлені можливості сховатися від несприятливих погодніх умов, становить загрозу для їх життя та здоров`я.

Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_2 від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 35, 89, 247, 280, 283-285, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 89 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 (п`ять тисяч сто) грн. 00 коп., з конфіскацією утримуваних ним двох собак.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. на користь держави.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги. У разі подачі апеляційної скарги в електронній формі, апеляційна скарга подається у той самий строк безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя О.В. Цимбалістенко