П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2023 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду м. Києва Ікорська Є. С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

20.11.2022 о 12:46 год. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 перешкодив колишній дружині ОСОБА_2 забрати власні речі з помешкання, чим вчинив домашнє насильство економічного характеру та правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На адресу суду надійшли пояснення представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката Фєтісова Є. П., в яких просить ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та застосувати стягнення у виді адміністративного арешту строком на 15 діб. У обґрунтування покликається на те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Подільському УП ГУНП у м. Києві як особа, яка схильна до вчинення насильства в сім`ї. 20.11.2022 о 12:46 год. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 змінив замки у вхідних дверях та перешкоджав ОСОБА_2 , яка є його колишньою дружиною, забрати власні речі з помешкання. До пояснень додано копію свідоцтва про укладення шлюбу, копію свідоцтва про народження, копію рішення Подільського районного суду м. Києва від 06.07.2022, копію довідки від 07.12.2022, копію інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, копію ухвали від 23.09.2022, копію інформації про зареєстроване місце проживання особи, копію постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 17.02.2022, копію договору про надання правничої (правової) допомоги, ордер.

На адресу суду надійшли пояснення від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , відповідно до яких із протоколом про адміністративне правопорушення не згоден. Зазначає, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , є його приватною власністю, незважаючи на те, що була придбана під час шлюбу, оскільки купувалась за його власні кошти. ОСОБА_2 неодноразово виносила особисті речі з даної квартир та речі, які їй не належать, в той період коли ОСОБА_1 не було вдома, тому він був вимушений змінити замки. Окрім того, у Подільському УП ГУНП у м. Києві знаходиться заява про незаконне заволодіння майном ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зокрема автомобілем, який йому належить. 20.11.2022 о 12:30 год. спав, прокинувся від того, що хтось ламає вхідні двері. Підійшовши до дверей, запитав хто там, почувши у відповідь, що то поліція, відразу відчинив двері. До пояснень додано копію заяви про кримінальне правопорушення, скріншоти листування з соціальних мереж.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував свою вину у вчиненні домашнього насильства. Повідомив суд, що в той день, о 12:30 год. він спав, прокинувся від того, що хтось дзвонив у двері. Відкривши двері, побачив, що там поліція, пропустив їх та дав змогу колишній дружині забрати власні речі. Підтвердив, що дійсно замінив замки у квартирі в кінці серпня 2022 року та з цього часу колишня дружина не має доступу до квартири.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, наголосила на тому, що дана квартира придбана за період шлюбу за спільні кошти і є спільною сумісною власністю, однак колишній чоловік перешкоджає їй і їхньому сину користуватись даною квартирою, також її місце проживання зареєстроване саме там і вона не втратила права проживання в квартирі. Підтримала письмові пояснення, подані її представником.

Окрім пояснень потерпілої, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, також підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 496074 від 20.11.2022, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено 22 березня 1997 року, про що зроблено запис № 112, що підтверджує копія свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 .

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира, за адресою: АДРЕСА_1 , придбана 29.05.2001 року на підставі договору купівлі-продажу № 2104, тобто у період шлюбу, а тому діє правило презумпції спільності майна подружжя.

Будь-яких доказів, які б підтверджували, що квартира є приватною власністю ОСОБА_1 судді не надано, а отже на підставі ч. 3 ст. 368 ЦК України така вважається спільною сумісною власністю подружжя. Судового рішення про визнання указаної квартири особистою власністю одного з подружжя на даний час немає.

Щодо твердження представника потерпілої, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки 17.02.2022 постановою судді Подільського районного суду м. Києва останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, слід зазначити наступне.

Адміністративне правопорушення було вчинено 20.11.2022, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 496074, тобто до прийняття рішення від 17.02.2022, а отже на момент розгляду протоколу серії ВАВ № 496074 повторності у діях ОСОБА_1 не вбачається.

Об`єктивна сторона вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів , на які потерпілий має передбачене законодавством право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, сексуального, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З огляду на пояснення потерпілої, яка зазначила, що не має можливості проживати у квартирі, яка належить їй на праві спільної сумісної власності, що колишній чоловік чинить опір та перешкоджає у доступі до квартири, шляхом змінення замків у вхідних дверях, в результаті чого вона не має доступу до власних речей та речей сина, які знаходяться у вищевказані квартирі, вважаю, що факт економічного насильства у сім`ї мав місце.

Аналізуючи докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин адміністративного провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, відповідно до положень ст. ст. 251, 252 КУпАП, вважаю, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а його вина у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення повністю доведена.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП України у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, стимулювання його до правомірної поведінки, у зв`язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.

З огляду на викладене, враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне застосувати до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, стягнення у виді штрафу.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 33, 40-1, 173-2, 280, 283, 284, 291 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 536 гривень 80 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя Єлізавета ІКОРСЬКА