П О С Т А Н О В А

17 березня 2023 року м. Шаргород

Справа №152/379/23

Провадження №3/152/189/23

Суддя Шаргородського районного

суду Вінницької області Славінська Н. Л.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новопавлівка Баштанського району Миколаївської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Баштанським РВ УМВС України в Миколаївській області 16.04.1996 року,

- за ч.1 ст.173-2 КпАП України,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №188556 від 11.03.2023 року, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме в тому, що, дослівно з протоколу, «11.03.23 р. о 16.00 год гр. ОСОБА_1 , перебуваючи вдома у п`яному вигляді вчинила домашнє насильство відносно своїх дітей, а саме била руками в область голови та тулуба, ображала словами нецензурної лайки».

Адміністративний матеріал надійшов до суду 17.03.2023 року та переданий на розгляд судді Славінській Н.Л. (а.с.10).

При підготовці справи про адміністративне правопорушення до розгляду, згідно з вимогами ст.278 КУпАП, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи, приходжу до висновку, що справа підлягає поверненню органу, який направив її до суду, для додаткового оформлення, оскільки не розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, не зазначену суть адміністративного правопорушення, відсутні інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Так, п.2 ст.278 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, в тому числі, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.256 КпАП України, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно із ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №188556 від 11.03.2023 року, вбачається, що інспектором СРПП Тульчинського РВП Оленишеним І.В. в основу обвинувачення ОСОБА_1 покладено вчинення домашнього щодо своїх дітей.

При цьому, суд зауважує, що всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

За змістом диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає у вчиненні домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Судом встановлено, що у протоколі від 11.03.2023 року не розкрито об`єктивну сторону правопорушення, оскільки з протоколу не вбачається, що вчинені ОСОБА_1 дії 11.03.2023 року призвели до наслідків, встановлених ст.173-2 КУпАП, зокрема, не зазначено, що могла бути або була заподіяна шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілих.

Також, інспектором СРПП Тульчинського РВП Оленишеним І.В. не зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення домашнє насильство якого характеру фізичного, економічного чи психологічного вчинила ОСОБА_1 відносно своїх дітей.

Більше того, у протоколі не зазначено, дітей, щодо яких ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення.

В протоколі в графі «Потерпілий (і)» вказано дослівно « ОСОБА_2 2007 р.н. (донька)…».

При цьому, належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_1 , в матеріалах справи про адміністративне правопорушення немає.

Таким чином, при складанні протоколу від 11.03.2023 року порушено вимоги ст.256 КУпАП, оскільки не розкрито об`єктивну сторону правопорушення, зокрема, суть адміністративного правопорушення, при формулюванні складу адміністративного правопорушення не зазначено потерпілої особи чи потерпілих осіб від адміністративного правопорушення (дітей ОСОБА_1 ) та наслідків у виді шкоди чи можливого заподіяння шкоди потерпілій особі чи потерпілим особам, не додано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_1 та потерпілою від адміністративного правопорушення.

Вказані суперечності в ході судового розгляду матеріалів не можуть бути усунуті, оскільки суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Оскільки, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції, «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді, в тому числі, адміністративного арешту.

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року, заява №36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Виявлені при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 недоліки унеможливлюють розгляд справи та прийняття за наслідками її розгляду законного та об`єктивного судового рішення.

Відтак, справа підлягає поверненню до Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області для належного оформлення зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення наслідків у вигляді завдання або можливого завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої особи, зазначення при формулюванні складу адміністративного правопорушення особи або осіб, які є потерпілими від адміністративного правопорушення (дітей ОСОБА_1 , щодо яких вчинено домашнє насильство), а також надання доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_1 та потерпілою від адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.256, 278 КпАП України,

постановив:

Адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КпАП України повернути до Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: