Провадження № 3/127/8829/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 13.11.2022 року серії ДПР18 №285385, 12.11.2022року о 23.40год. в м. Вінниця по вул. Пирогова, 173, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом AUDI A3 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під час безперервної зйомки на б/к 472299, 472298.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник вину не визнали, суду пояснили, що ОСОБА_1 діяв в межах крайньої необхідності, оскільки в його авто знаходилась зброя, яку він не міг залишити без догляду.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію», одним із превентивних заходів є застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», «поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі» такий пристрій, з метою «попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб». При цьому «інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці».

На відомчому рівні регулюють питання використання патрульними нагрудних відеореєстраторів наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» та наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 № 14/1 «Про порядок зберігання, використання відеозапису з відеореєстраторів патрульних».

Інструкцією, затвердженою Наказом № 100, передбачено: а) необхідність відеофіксації: «використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції» (п. 1.3 Розділу І Інструкції); б) випадки застосування такого превентивного заходу: «нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневій перевірці; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації (п. 3.3. Розділу ІІІ Інструкції). При цьому у вказаній інструкції зазначено, що «після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно» (п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції).

Дослідивши матеріали відеозапису судом становлено наступне.

Перший відеозапис «12.11.22 Лясота ДПР18 285385 (Бортновський)» свідчить, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 зупинили через технічну несправність - відсутність сигналу одного з габаритних вогнів.

При спілкуванні з водієм поліцейський запитав реєстраційне посвідчення. Коли водій діставав його, відповідаючи на питання, один з поліцейських не зрозумів відповіді, на що другий поліцейський зазначив про нечітку мову.

При цьому водій знаходився у салоні свого автомобіля.

Під час перевірки реєстраційного посвідчення на автомобіль поліцейські, без висування жодних підозр чи сумнівів пропонують водію «отако руку покласти» та запитують про «наркотичне».

Після демонстрації рук і отримання негативної відповіді водій повідомляє, що в нього з цим все добре, він має дозволи на зброю. На пропозицію поліцейських водій надає дозволи на зброю для огляду та в подальшому надає для перевірки багажник та, окремо на вимогу поліцейського, рюкзак, який знаходився у багажнику автомобіля.

Після перевірки (час, приблизно 23:41:36) у поліцейських не виникає жодних підозр щодо стану водія. Вони наближаються до службового авто. В цей момент один з поліцейських згадує про посвідчення водія (за яке він не запитував одразу після зупинки).

Водій надав поліцейському посвідчення водія.

Під час огляду посвідчення водія між поліцейськими відбувається діалог на предмет різного вигляду водія та його фотографії на посвідченні водія, погодження поліцейських, що з війни всі стомлені, що там всі курять і він (водій) теж курив.

В подальшому поліцейські пропонують водію проїхати на огляд щодо стану сп`яніння, на що водій погоджується і пропонує їхати.

Замислившись, поліцейські пропонують водію поїхати з ним, а машину припаркувати. На таку пропозицію водій заперечив з огляду на знаходження зброї в його автомобілі. Під час діалогу поліцейські запевняють водія в залишенні зброї в автомобілі і, «якщо що» вони візьмуть відповідальність на себе, на що водій відповідає, що не готовий брати таку відповідальність.

Після 20-хвилинної перерви відео продовжується зі слів «буде швидше», під час якого зачитують права та світять ліхтариком в очі.

Так, з відеозапису (ID реєстратора 472299) вбачається наступне.

З початку запису (час запису 12/11/22 23:38:07) поліцейський запитує про реєстраційне посвідчення. Поведінка водія відповідає обстановці, він дістає документи.

В подальшому поліцейський запитує «звідки їдете». Водій, в цей час підійшовши до водійського сидіння та нахилившись відповідає «від центру, машину на ремонт поставив». Коли водій відповідав, він перебував частково із салоні автомобіля. В цей час один з поліцейських зазначає «нічого не понімаю», другий говорить «нечітка мова» (час запису 12/11/22 23:38:07).

Водій надав на вимогу поліцейського реєстраційне посвідчення, другий поліцейський попросив «отако руку покласти» (час запису 12/ 11/22 23:38:39).

Як вбачається з відео, відсутнє тремтіння пальців рук у водія.

В подальшому на запитання про місце роботи водій відповів, що являється військовим.

Надалі поліцейський говорить «дивіться...з наркотичного», і водій відповідає «нє, нє, нє, всьо нормально, дозвола на зброю є». Після поліцейський перепитує «то у вас зброя є з собою», водій ствердно відповідає (час запису 12 / 11/22 23:39:08).

Коли водій пішов за дозволами до салону автомобіля, поліцейські між собою спілкуються «він якийсь мутний... ну зараз ще поговорим» (час запису 12/11/22 23:39:30).

В подальшому водій демонструє дозволи на зброю (час запису 12 / 11/22 23:39:49).

На пропозицію поліцейського водій відкриває багажник автомобіля (час запису 12/11/22 23:40:07).

В подальшому водій, відкривши багажник перераховує «спальнік, СКС, куртка, тєплік». (час запису 12/11/22 23:40:15).

На прохання поліцейського водій демонструє вміст рюкзака (час запису 12/ 11 /22 23:40:58).

Своє прохання поліцейський мотивував тим, що військові часто перевозять гранати.

Перевіривши багажник та вміст рюкзака, поліцейські не мали жодних претензій до водія, і один з поліцейських згадав «і посвідчення водія», після чого покрутив у себе в голові пальцем (час запису 12/11/22 23:41:36).

В подальшому, при перевірці посвідчення водія останній відповідає «із мене дефекти мови», на питання поліцейського «огляд пройти» водій відповідає «канєшно».

В подальшому при спілкуванні водій погоджується проїхати для проходження огляду на стан сп`яніння та пропонує їхати (час запису 12/ 11/22 23:41:47).

Водій зазначає про те, що він не встигає і наполягає на поїздці, поліцейський замислився (час запису 12/11/22 23:41:47).

В подальшому поліцейські просять водія «припаркувати чуть правіше».

Водій після паркування, при спілкуванні з`ясував, чи його привезуть назад. При цьому водій запитав «зброю залишати в машині» (час запису 12/11/22 23:45:21). Поліцейські повідомляють, що «як вдруг шо ми берем на себе відповідальність», на що водій відповідає «то я не беру таку відповідальність».

Наступне відео починається о 00:05:00, через 20 хвилин.

Другий запис містить аналогічну зйомку з іншого ракурсу.

Таким чином з вказаного відеозапису вбачається, що при початковому спілкуванні водія з поліцейським у останніх не виникало жодних претензій до водія: водій виконував все, що йому пропонували, пред`явив документи, демонстрував руки, пред`явив дозволи на зброю, показав вміст багажника та, додатково, рюкзака.

Дії водія були адекватні обстановці. Жодних підозр водій не викликав. Поліцейські вже збирались їхати, як один з них згадав, що не перевірив посвідчення водія.

Саме розбіжність зовнішнього вигляду 45-річного водія з його фотографією у посвідченні, де йому 20 років, викликала підозри. Додатково, поліцейські прийшли до висновку, що водій має такий вигляд через військові дії, а там нервують і всі курять, і водій теж курив (заборонені речовини).

В подальшому, на пропозицію їхати на огляд на стан сп`яніння водій не відмовлявся, але заперечив щодо залишення зброї в автомобілі в темну пору доби, без нагляду.

В результаті, поліцейські не захотіли забезпечити транспортування зброї водія під час проходження процедури огляду на стан сп`яніння. Водій категорично відмовився залишати зброю без нагляду.

Статтею 17 КУпАП передбачено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Підставою крайньої необхідності є небезпека інтересам, які охороняються адміністративним законодавством. Ця небезпека може бути викликана: 1) протиправними діями людини: 2) діями тварин; 3) природними явищами; 4) джерелом підвищеної небезпеки (технічними та транспортними засобами) тощо.

Однією з найважливіших умов правомірності акту крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законним інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема, не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питання факту й вирішується в кожному конкретному випадку в залежності від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної і шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Так, відповідно до законодавства, власники зброю повинні дотримуватись правил її зберігання, в т.ч не залишати її без нагляду та контролю.

За встановленими законодавством правилами зброя зберігається у спеціально обладнаному місці (сейфі). Дозвіл на зброю передбачає можливість її перевезення/транспортування. В такому випадку встановлені вимоги щодо стану зброї (розряджена) та перебування її або в спеціально обладнаному місці під час транспортування або під постійним наглядом власника.

Таким чином, залишення зброї, в т.ч в автомобілі з несправними запірними пристроями (автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 ) створювали пряму реальну загрозу щодо втрати зброї.

Такі наслідки безперечно одразу призвели б до адміністративної відповідальності за ст. 191 КУпАП «Порушення громадянами правил зберігання, носіння або перевезення нагородної, вогнепальної, холодної чи пневматичної зброї і бойових припасів».

Зокрема, фактично, в діях поліцейських були ознаки підбурювання до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 191 КУпАП.

Враховуючи заборону зберігання зброї без нагляду (в даному випадку із автомобілі, який внаслідок конструктивних особливостей та технічного стану не міг забезпечити зберігання на рівні спеціально обладнаного місця-сейфу) існувала реальна загроза вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 264 КК України «За недбале зберігання зброї».

Враховуючи фактичні обставини сьогодення (військовий стан, введення комендантської години, кількість виявленої незаконної зброї, кількість злочинів, вчинених із незаконно здобутої зброї), приймаючи до уваги, що у водія ОСОБА_1 в автомобілі знаходилась зброя, за яку він несе відповідальність, автомобіль не призначений для зберігання зброї, стан автомобіля не міг забезпечити, щонайменше, належне зберігання, у водія були всі об`єктивні підстави вважати, що його дії по залишенню зброї без нагляду призведуть до тяжких наслідків, в т.ч заволодіння такою зброєю третіми особами або шляхом безпосереднього проникнення до автомобіля, або заволодіння зброєю разом з автомобілем.

Таким чином, дії водія ОСОБА_1 були направлені на попередження вчинення ним самим кримінального правопорушення, передбачено ст. 264 КК України, та попередження вчинення третіми особами кримінальних правопорушень, передбачених ст. 263 КК України «Незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами» з передбаченою відповідальністю до 7 років позбавлення волі, або вчинення іншого більш тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я людини, відповідальність за які передбачена аж до довічного позбавлення волі.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного лад/ України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Відповідно до ст. 245 КпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності і з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, шо мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. З Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

З моменту ратифікації Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини, керуватись його рішеннями та при вирішенні будь-якого питання діяти через призму визнання людини та її прав та свобод найвищою цінністю.

Особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, має бути призначено стягнення, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових правопорушень. Відповідно до принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

В свою чергу справедливість, як одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

З викладеного вбачається, що дії водія ОСОБА_1 (за відсутності законних підстав для огляду) хоч і містять формально склад адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність, були вчинені ним з метою усунення реальної небезпеки, яка загрожувала, зокрема вчинення кримінального правопорушення ним самим та третіми особами, і ця небезпека, за даних обставин, не могла бути усунута іншими засобами, а заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода, а тому такі дії вчинені ОСОБА_1 в стані крайньої необхідності. Відповідно в розумінні положень ст. 18 КУпАП такі дії не є адміністративним правопорушенням.

Враховуючи викладене, та те, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, що виключає відповідальність водія, а тому суд приходить до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 221, ст. 247, ст. 251, ст. 252, ст. 266, ст. 284, ст. 285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити в зв`язку з вчиненням дій у стані крайньої необхідності.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: