Справа № 127/5143/23
Провадження № 33/801/367/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач: Копаничук С. Г.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С.Г., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ліханової Олени Володимирівни на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 29.03.2023 року, якою визнано винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 382938 від 17.02.2022 року, того ж дня о 00 год. 01 хв. в м. Вінниця по вул. Лебединського, 4 а, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки зі згоди водія за допомогою Drager Alkotest ARHK -0031, тест №2618. Результат позитивний 0, 92 %. Водій з результатами не згоден, від проходження огляду у медичному закладі відмовився. Велась безперервна відеозйомка. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5, п. 2.9 а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.03.2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

В апеляційній скарзі, представник ОСОБА_1 адвокат Ліханова О.В., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просила постанову суду скасувати, а у справі постановити нову, якою закрити провадження в справі, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказала, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ч. 1 ст. 254 КУпАП та п. 1 Розділу ІІ і п. 4 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 року, оскільки у цьому протоколі кваліфікація дій ОСОБА_1 здійснена за вимогами п. 2.5 і п. 2.9аПДР, що недопустимо. Вказавши у оскаржуваній постанові, що у вказаному протоколі зайво зазначено порушення вимог п. 2.5 ПДР, суд самостійно здійснив редагування протоколу про адміністративне правопорушення , оскільки виключив з нього один склад правопорушення. Суд не звернув увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Технічний відеозапис з нагрудної камери працівників поліції містить лише відомості про огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, як вбачається із даного відеозапису поведінка ОСОБА_1 була повністю адекватною і у працівників поліції були відсутні підстави проводити огляд на стан сп`яніння. Вказаний відеозапис складений з порушенням вимог п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженого наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, постанови суду в межах доводів апеляційної скарги , апеляційний суд вважає, що остання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно зі статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, суд виходив з того, що його вина цілком доведена та підтверджується доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 382938 від 17.02.2022 року, рапортом капрала поліції Назарук Т., роздруківкою алкотестеру Drager Alkotest ARHK -0031, тест №2618, актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Однак з таким висновком суду, апеляційний суд погодитися не може, виходячи з наступного.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП України передбачено притягнення водіїв до адміністративної відповідальності, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно із ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ і п. 4 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 року складання протоколів про адміністративні правопорушення, протоколів про адміністративні затримання, протоколів про вилучення речей і документів, протоколів про огляд речей та особистий огляд, а також отримання пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції. У разі вчинення адміністративного правопорушення особами, які досягли віку, з якого настає адміністративна відповідальність, уповноважені на те посадові особи органів поліції складають протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, зазначеними нормативно-правовими актами передбачено, що за кожне адміністративне правопорушення складається окремий протокол.

Однак, протокол серії ААД №382938 відносно ОСОБА_1 складений за два адміністративних правопорушення, тобто за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що є порушенням вимоги п. 2.9 ПДР України та за відмову від проходження огляду у медичному закладі, що є порушенням вимоги п. 2.5 ПДР України.

Оскільки, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння (п. 2.9 а ПДР України) або за відмову пройти відповідний огляд (п. 2.5 ПДР України), тому кваліфікація дій правопорушника за двома ознаками є недопустимою.

Відтак, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 року, а тому не може бути достатнім, достовірним і допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у матеріалах справи доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, заслуговують на увагу.

Диспозицією ст.130 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку.

Отже, за змістом закону суб`єктом адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.

Згідно п. 1.5ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії .

Відповідно п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення є закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Вважаючи вину ОСОБА_1 доведеною, суд посилався на протокол про адміністративне правопорушення, технічний відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, рапорт працівника поліції.

Однак, у матеріалах справи відсутній відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, який би підтверджував факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а є лише дані, що останній перебував у автомобілі, який не рухався.

Тобто докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом в матеріалах справи відсутні.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

За відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом при обставинах, вказаних у протоколі та постанові, останній у розумінні диспозиції ст.130 КУпАП не є суб`єктом вчинення даного адміністративного правопорушення за ознакою керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, і як наслідок не може нести відповідальність.

Проте, суд першої інстанції на зазначені факти увагу не звернув, в порушення вимог ст. 245 КУпАП формально віднісся до розгляду справи, не з`ясував всіх обставин, що мають значення для розгляду справи і необгрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, інші доводи апеляційної скарги правового значення не мають і апеляційним судом не обговорюються.

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

За таких обставин, враховуючи те, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 251, 247, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ліханової Олени Володимирівни задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 29.03.2023 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя : С. Г. Копаничук