Справа № 33/812/72/23 Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
Головуючий у першій інстанції Тішко Д. А.
Доповідач апеляційного суду Ямкова О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Миколаїв

Миколаївській апеляційний суд

у складі:

головуючої судді Ямкової О. О.,

за участю: секретаря - Калашник А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 3 листопада 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 31 липня 2022 року близько 8.00 години на вулиці 3я Слобідська, 30 у місті Миколаєві водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Dacia Solenza», державний номерний знак НОМЕР_1 . У зв`язку з наявністю явних ознак алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, нестійка хода, почервоніння обличчя, йому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, про що складено протокол в присутності двох свідків.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статті 130 КупАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову судді, закривши провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях водія складу адміністративного правопорушення.

Посилався на диспозиції норм Конституції України, КУпАП, постанови Пленуму ВСУ, рішення Європейського Суду з прав людини та різні нормативні акти.

Апелянт вважає, що постанова не відповідає вимогам закону, так як суддя розглянув справу формально та не надав йому можливості пояснити за обставинами справи, так як він не був належним чином викликаний у судове засідання.

Зазначає про те, що він не керував транспортним засобом, та не був зупинений працівниками поліції. Навпаки, він стояв біля автомобіля, так як проводів його ремонт, та в цей час до нього підійшли працівники поліції.

Про ці обставини він повідомив поліцейським, які фіксували усе за допомогою боді-камер, але відеозапис у справі відсутній.

У постанові суддя послався також на підтвердження його вини актом огляду, коли такий у справі відсутній. Представниками поліції до суду взагалі не надані будь-які допустимі докази, а додані до протоколу письмові пояснення свідків не підтверджують факту його керування транспортним засобом.

Нажаль, суддя першої інстанції вищезазначеним фактам у своїй постанові оцінку не дав, що призвело до безпідставного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 викликався до судових засідань, але дані про вручення судових повісток у справі відсутні.

Розгляд справи проведено за відсутністю ОСОБА_1 ..

За такого Димбовський Ю. В. не мав можливості довідатись про результат розгляду справи у день ухвалення суддею постанови, що ним оскаржена.

За наведених обставин, строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки справа розглянута у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У суді апеляційної інстанції справа розглянута за відсутністю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на підставі його належного повідомлення та у зв`язку з подачею ним заяви про розгляд справи за його відсутністю.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, так як висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог пункту 2.5 ПДР України, а саме у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є вірними.

Ці висновки суду ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які спростовують доводи апелянта, викладені ним у апеляційній скарзі.

Так, відповідно до вимог статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів, водій ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, нестійка хода, почервоніння обличчя, та на вимогу поліцейських відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі.

Посилання апелянта на відсутність даних про його керування транспортним засобом та надання ним таких пояснень поліцейським, не відповідає не лише відсутністю самих пояснень водія у протоколі про адміністративне правопорушення, який ним підписано, так і змісту обставин, які викладено у протоколі про адміністративне правопорушення, та засвідчено підписами свідків, а саме факт керування транспортним засобом, та доданим до протоколу рапортом поліцейського і письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 (а.с.1-2, 5).

Не є слушними і твердження апелянта щодо ведення поліцейськими відеозапису, який з невідомих причин відсутній у матеріалах справи, з огляду на те, що усі матеріали, які додаються до протоколу про адміністративну відповідальність записуються у сам протокол, але позначки про ведення відеозапису та надання його до матеріалів справи у протоколі відсутні (а.с.1), що свідчить про те, що відеозапис не проводився.

Крім того за наявності у законі альтернативи фіксування відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою відеозапису чи за його відсутністю за допомогою двох свідків, вказує на проведення у справі огляду лише за участю двох свідків та відсутності у поліцейських технічних засобів для проведення відеофіксації події.

У доданому до протоколу направленні на огляд водія на стан сп`яніння до медичного закладу (а.с.2) містяться обставини відмови водія від подальшого проходження огляду, які підтверджують склад правопорушення, за яким складено протокол відносно ОСОБА_1 . Відсутність у матеріалах справи акту огляду водія на стан сп`яніння не спростовує наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, щодо відмови від проходження огляду на вимогу поліцейських.

Так, у відповідності до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За положеннями пунктів 1.3, 1.6, 1.7 розділу І і положеннями розділу ІІ «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції та у присутності двох свідків, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду за допомогою технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).

Направлення водія для проведення огляду на стан алкогольного чи іншого виду сп`яніння у медичному закладі видається поліцейським, у випадку не згоди водія з результатами показників Драгеру при огляді, що проведений поліцейськими на місці зупинки, або бажанні пройти такий огляд лише у медичному закладі.

Натомість ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки, так і у медичному закладі, та ці обставини підтверджені належними письмовими доказами, що додані до матеріалів справи, і не заперечуються у змісті апеляції.

Основним доводом апеляційної скарги є посилання на відсутність у матеріалах справи підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який він ремонтував на узбіччі дороги.

Разом з тим ці обставини викладені у змісті протоколу, який є доказом у справі, та засвідчені обома свідками, які його підписали, та підписав і сам ОСОБА_1 без зауважень. До протоколу додано рапорт поліцейського з викладенням обставин щодо керування транспортним засобом, а також письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , в яких останній свідчив щодо факту керування ОСОБА_1 автомобілем.

Є сумнівними посилання апелянта на здійснення ним ремонту автомобіля на узбіччі дороги та безпідставне звернення до нього представників поліції, з огляду на загальновідомий факт, підтверджений у публічному просторі, в тому числі і ЗМІ, який стосується воєнних дій у місті Миколаєві, а саме здійснення 31 липня 2022 року російськими терористичними військами наймасивнішого обстрілу, до 40 ракет різного типу, на протязі тривалого часу з 1.00 години до 5.00 години, та потім з 5.40 години, із тривалістю комендантської години і закінченням повітряної тривоги о 7.01, та виявленим фактом керування транспортним засобом ОСОБА_1 вже о 8.00 на достатній відстані від місця проживання, що вочевидь, не дає можливості суду для тлумачення поза розумним сумнівом цих обставин на користь апелянта.

Тому при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків суддя вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, складеного у присутності ОСОБА_1 , пояснення свідків, які були присутні при його складанні, у відповідності до яких ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, чим за складеним протоколом порушив пункт 2.5 ПДР України.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП, та його зміст щодо місця та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджуються з даними, які містяться у доданих до нього матеріалів.

За такого, обставини встановлені в протоколі про адміністративне правопорушення підтверджені також і іншими письмовими доказами, а саме направленням і письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.4, 5), якими особисто підписано зміст протоколу (а.с.1).

Тому, при прийнятті рішення, суддя обґрунтовано врахував письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.4-5), які хоча і не були допитані судом, але їх письмові пояснення відповідно до вимог статті 251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного, суддя першої інстанції надав правильну оцінку усім наданим доказам, та дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 перебував за кермом належного йому автомобіля, а при виявлені ознак, що можуть свідчити про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

Отже, ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено водію ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 3 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова