Справа№ 953/6591/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" січня 2023 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Садовський К.С., розглянувши заяву адвоката Сімчука Ігоря Анатолійовича про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИВ:

03.11.2022 до Київського районного суду м. Харкова поштою надійшла заява адвоката Сімчука І.А., який представляє інтереси гр. ОСОБА_1 , в якій він просить скасувати постанову Київського районного суду м. Харкова від 12.05.2015 у справі № 640/3339/15-п про визнання винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у зв`язку з нововиявленими обставинами; закрити провадження відносно ОСОБА_1 у справі № 640/3339/15-п про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за відсутності в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування заяви зазначав, зокрема, що ОСОБА_1 після постанови Харківського апеляційного суду стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути їй відомі під час розгляду цієї справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 12.05.2015 (справа № 640/3339/15-п, н/п 3/640/553/15) ухвалено визнати винуватою ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; закрити провадження у даній адміністративній справі у зв`язку з закінченням строків притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Постановою Харківського апеляційного суду від 03.11.2017 відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження постанови Київського районного суду м.Харкова від 12 травня 2015 року. Апеляційна скарга повернути особі, яка її подала.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно з положеннями ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута лише в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не визначені порядок і право осіб на перегляд постанови у справі про адміністративні правопорушення за нововиявленими обставинами.

Главою 24-1 КУпАП передбачено правові підстави та процедура перегляду постанови по справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, що можливо лише у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом. Зокрема, ст. 297-4 КУпАП визначено, що заява про перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення подається безпосередньо до Верховного Суду, розгляд якої є його виключною компетенцією.

Іншого порядку перегляду судових рішень по справах про адміністративне правопорушення (касаційного чи за нововиявленими обставинами) чинним законодавством не передбачено. Повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили, у цій категорії справ місцевий загальний суд не наділений.

За таких обставин підстав для застосування аналогії закону чи аналогії права не вбачається.

Відповідно до положення Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» № 475/97 від 17.07.1997р. вважаю за доцільне зазначити, що з рішення Європейського суду з прав людини «Швидка проти України» від 30.10.2014 р. вбачається, що лише ті адміністративні правопорушення, санкція яких передбачає стягнення у виді позбавлення волі (зокрема, адміністративний арешт), вважаються по суті, кримінальним, а тому таким, що вимагає забезпечення всіх гарантій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини «Гурепка проти України» від 08.04.2010р., «Корнєв і Карпенко проти України» від 21.10.2010р.,"Лучанінов проти України" від 09.06.2011р., "Зайцевс проти Латвії" заява № 65022/01, пп. 55 та 56, ECHR 2007-ІХ). Питанням визначення критеріїв, згідно яких правопорушення можна вважати незначним, присвячена пояснювальна записка до Протоколу № 7 ЄКПЛ (ратифікованоЗаконом N 475/97-ВР від 17.07.97). в якій зазначено, що основним критерієм для цього є покарання у виді позбавлення волі. Оскільки, санкція ст. 124 КУпАП не передбачає адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту, тобто фактичного позбавлення волі, таке адміністративне правопорушення не може вважатись по суті кримінальним, у розумінні ст. 2 Протоколу № 7 ЄКПЛ.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку про необхідність повернути заяву про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами особі, яка її подала, як таку, що не підлягає розгляду в цьому суді, та повинна бути повернута останньому, що не виключає подальше звернення до компетентного суду належної юрисдикції, відповідно до зазначених вимог закону.

Керуючись ст. 1, 2, 283 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Сімчука Ігоря Анатолійовича про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами постанови Київського районного суду м. Харкова від 12.05.2015 (справа № 640/3339/15-п, н/п 3/640/553/15) - повернути особі, яка її подала адвокату Сімчуку Ігорю Анатолійовичу.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя К.С.Садовський