ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/709/23 Справа № 185/9218/22 Суддя у 1-й інстанції - Мельник Ю.А. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2023 року відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

провадження у справі за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, -

за участю:

особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції)

адвоката Киричок Г.О. (в режимі відеоконференції)

представника потерпілого адвоката Голіцина О.М.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2023 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 закрито у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 18.10.2022 року о 12:25 годині водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21150», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись по вул. Західнодонбаська під час виїзду на перехрестя з вул. Дніпровська, проїхала на забороняюче (червоне) світло світлофора, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем марки «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який починав рух по вул. Дніпровська на дозволений (зелений) сигнал світлофору, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги п. 8.7.3 ПДР України.

Дослідивши надані матеріали суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою потерпілий ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою визнати ОСОБА_2 винною за ст. 124 КУпАП.

Вважає, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що розгляд справи проведено необ`єктивно, односторонньо та упереджено, суд першої інстанції не дослідив всі обставини дорожньо-транспортної пригоди.

Вказує, що з матеріалів справи вбачається, що при дослідженні черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв, водій ОСОБА_2 перша виїхала на перехрестя на забороняючий сигнал світлофору, а водій ОСОБА_1 розпочав свій рух на зелений сигнал світлофору вже після того, як водій ОСОБА_2 виїхала на перехрестя. Вважає, що саме дії ОСОБА_2 знаходяться у причинному зв`язку з ДТП.

Вказує, що доказів того, що ОСОБА_2 виїхала на зелений сигнал світлофора матеріали справи не містять.

У судовому засіданні адвокат Голіцин О.М. підтримав апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 , просив її задовольнити.

Особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 та її представник адвокат Киричок Г.О. заперечували проти апеляційної скарги та просили залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновки суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд вважає правильними.

У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 дотримався цих вимог закону в повному обсязі.

Допитана у судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_2 , вину свою не визнала та пояснила суду, що 18.10.2022 року вона рухалась на своєму ТЗ марки «ВАЗ 21150», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул.Західнодонбаська м. Павлограда та пересікала перехрестя з вул. Дніпровська на дозволений (зелений) сигнал світлофору зі швидкістю 25 км/год. Коли її автомобіль находився вже на перехресті, справа відчула удар. Зупинившись, вона зрозуміла, що відбулось зіткнення з автомобілем марки «Toyota Camry», водій якого, не дочекавшись завершення нею проїзду перехрестя, розпочав рух. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Її автомобіль зазнав бокових пошкоджень справа, значні пошкодження на передніх справа пасажирських дверцятах, пошкоджено переднє ліве крило та задні праві пасажирські дверцята. На автомобілі водія ОСОБА_1 розбитий перед транспортного засобу.

Аналогічні пояснення надала в суді апеляційної інстанції.

Допитаний в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_1 , пояснив, що 18.10.2022 року він керував ТЗ марки «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_2 , та рухався по вул. Дніпровській у напрямку м. Донецька. На перехресті з вул. Західнодонбаська він зупинився на червоний сигнал світлофору. Коли загорілось зелене світло, він розпочав рух, і в цей момент раптово для нього відбулось зіткнення з його транспортним засобом автомобілем під управлінням ОСОБА_2 . Причиною ДТП вважає дії водія ОСОБА_2 , яка виїхала на перехрестя на заборонений сигнал світлофору та допустила зіткнення з його автомобілем. Коли він розпочинав рух на перехресті, він не бачив автомобіля під керуванням водія ОСОБА_2 , тому не зміг своєчасно зреагувати та зупинитись.

Допитавши безпосередньо у судовому засіданні учасників ДТП, дослідивши надані докази, суд першої інстанції закрив провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно до вимог ст. 245 КпАП України, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Суб`єктом адміністративного правопорушення визнається особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння і здатне нести адміністративну відповідальність (володіє адміністративною деліктоздатністю).

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 „Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зазначено, що згідно зі ст. 245 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та. зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Виходячи зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушенні здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнаються протиправні, винні (умисні або необережні) дії або бездіяльність, які посягають на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, а також встановлений порядок управління і які тягнуть за собою застосування адміністративно-правових санкцій.

Склад проступку включає в себе ознаки, які об`єднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: - об`єкт адміністративного проступку, - об`єктивну сторону проступку; - суб`єкт адміністративного проступку; - суб`єктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, і наявність яких обов`язкова для кваліфікації конкретного діяння.

При цьому, у випадку, коли хоча б один з елементів відсутній або ж не відповідає тим властивостям, що передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП, - указане діяння адміністративним проступком (правопорушенням) не являється.

За Кодексом України про адміністративні правопорушення, Конституцією України або іншими Законами України, не передбачено покладення на суд функції підтримання обвинувачення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, доведення винуватості особи.

Суд не має права, за умови відсутності при розгляді справи про адміністративне правопорушення сторони обвинувачення, самостійно відшукувати докази обвинувачення, ініціювати їх дослідження, уточнювати в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення для можливості притягнення особи до відповідальності, оскільки такі дії суду призведуть до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу. В разі таких дій суду особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України та не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Апеляційним судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 343480 від 29 жовтня 2022 року дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України.

При дослідженні матеріалів справи, судом першої інстанції не було встановлено належних та допустимих доказів на підставі яких, поза розумним сумнівом, що є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною, може бути зроблений висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, що ставиться їй у вину складеним відносно неї протоколом, зокрема будь-яких доказів, які безпосередньо вказують на обставини, що підлягають доказування у даній справі та у своїй сукупності вказують на причинно-наслідковий зв`язок дій останньої з наслідками, які настали, немає. Зокрема, зібраними доказами у цій справі не спростовується позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до якої, вона не створювала своїми діями аварійну обстановку іншому водієві ОСОБА_1 , оскільки рухалась на перехресті на дозволяючий сигнал світлофору, а отже вона не створювала для іншого водія перешкоди. Вимоги п. 16.5 Правил дорожнього руху спрямовані на надання можливості безперешкодно завершити проїзд перехрестя, незалежно від напрямку подальшого руху, які почали його на сигнал, що дозволяє їм рух.

Таким чином, транспортні засоби, які завершують рух через перехрестя, мають перевагу перед транспортними засобами, які збираються виїхати на перехрестя.

В той же час, виїзд на перехрестя іншому учаснику дорожнього руху дозволений тільки в тому випадку, якщо він не спровокує зупинку на перехресті транспортного засобу або пішохода, які закінчують розпочатий ними рух через перехрестя.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції.

Проводячи аналогію права та використовуючи практику розгляду кримінальних проваджень за порушення правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, суд має можливість посилатись на правові позиції, викладені в рішеннях Верховного Суду України.

Так, згідно викладеній правовій позиції Верховного Суду України в своєму рішенні в справі №5-18кс14 від 20.11.2014 року при перегляді рішень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку. Зіставлення фактичних обставин вчинення суспільно небезпечних діянь даного рішення свідчать про те, що ДТП сталися за участі двох водіїв транспортних засобів. Для правильного застосування норми закону про кримінальну відповідальність у таких випадках особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв. На таку особливість у правозастосуванні орієнтує Пленум Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». У пункті 7 цієї постанови роз`яснено, що у випадках, коли передбачені статтею 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Згідно постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.11.2022 року, водій ОСОБА_1 18 жовтня 2022 року о 12.25 годині в м.Павлоград на перехресті вул. Дніпровська та вул. Західнодонбаська, керуючи транспортним засобом «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул.Дніпровська та починаючи рух на зелений сигнал світлофора, перед початком руху не переконався, що це буде безпечно та не надав дорогу автомобілю «ВАЗ 21150», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , що завершувала проїзд перехрестя, внаслідок чого автомобілі зіткнулись та отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п.10.1, 16.5 ПДР України. Водія ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Вказане рішення було оскаржено та постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.02.2023 року залишено без змін.

Таким чином, виходячи з досліджених доказів, а саме:

- схеми місця ДТП, фотографій з місця ДТП, з яких встановлено, що місцем зіткнення є смуга руху водія ОСОБА_1 , при цьому водій ОСОБА_2 проїхала до зіткнення дві смуги руху у зустрічному напрямку відносно водія ОСОБА_1 , відсутність слідів юзу чи гальмування на дорозі, наявність бокових пошкоджень на автомобілі водія ОСОБА_2 та пошкоджень спереду на транспортному засобі водія ОСОБА_1 , - вказують в сукупності на те, що саме автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 допустив наїзд на автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , яка перетинала напрямок руху останнього;

- отриманих показань від учасників ДТП, які стверджували, що рухались прямо, не змінюючи напрямку руху, транспортні засоби не знаходились в некерованому стані, тому водій ОСОБА_2 , рухаючись прямо, не могла допустити наїзд правою боковою частиною більше до середини автомобіля на передню частину транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1

- постанови суду про притягнення водія ОСОБА_1 за порушення ПДР, який не на надав дорогу транспортному засобу під керуванням водія ОСОБА_2 , яка завершувала проїзд регульованого світлофором перехрестя, -

Суд першої інстанції зробив висновок про неспроможність показань водія ОСОБА_1 в частині того, що водій ОСОБА_2 допустила виїзд на перехрестя на заборонений сигнал світлофору, коли останній вже розпочав рух. При таких показаннях пошкодження на автомобілях та місце зіткнення були кардинально протилежні. Тобто місцем зіткнення була смуга руху водія ОСОБА_2 та на її транспортному засобі був розбитий перед автомобіля, а транспортний засіб водія ОСОБА_1 зазнав бокових пошкоджень зліва.

Крім того, водію ОСОБА_2 поліцейським інкриміноване порушення вимог п.8.7.3 ПДР, в якому закріплені значення сигналів світлофору, при цьому даний пункт має підпункти з «а» до «з», які дозволяють рух та забороняють рух водієві, тобто неконкретизований пункт порушення ПДР водієві, який призвів до ДТП.

У зв`язку з чим в діях водія автомобіля «ВАЗ 21150» ОСОБА_2 за обставин виникнення даної ДТП будь-які невідповідності вимогам п.п. 8.7.3 ПДР України, які перебували би у причинному зв`язку з настанням ДТП, відсутні.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В світлі даної ситуації, слід вважати, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції відсутні процесуальні підстави для прийняття судового рішення, про яке просить потерпілий, а саме скасувати постанову суду першої інстанції та винести свою, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а відтак скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2023 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 закрито у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: О.Ю. Іванченко