Справа № 449/272/22 Головуючий у 1 інстанції: Савчак А.В.
Провадження № 33/811/15/23 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Винниченка М.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 03 листопада 2022 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить - 34000 (тридцять чотири тисячі) гривен з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість грн.) 20 коп.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 18.03.2022 близько 00:15 год. у м. Перемишляни на вул. Галицька, 33, керував транспортним засобом (мотоциклом) марки «КАВАСАКІ», з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови), чим порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України» та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою «Alcotest» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 03 листопада 2022 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, та повернути матеріали для дооформленння.

Зазначає, що копія постанови йому не була надіслана, про її наявність дізнався від захисника 20.12.2022, тому строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що постанова є незаконною та необґрунтованою, підлягає скасуванню.

Зазначає, що не керував транспортним засобом, такий був припаркований біля будинку і двигун був вимкнений. На долученому відеозаписі з нагрудних камер поліцейських відсутні докази його керування.

Звертає увагу на те, що на місці зупинки огляд поліцейським не проводився, матеріали справи не містять доказів його відмови від огляду, що було б підставою для проведення огляду в медичному закладі, а направлення на огляд не виписувалось.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , його захисник Винниченко М.П. апеляційну скаргу підтримали, просили задоволити. ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції не заперечував факт вживання алкогольних напоїв 18.03.2022, оскільки був в цей день у гостях, однак заперечував факт керування транспортним засобом.

Крім того ОСОБА_1 надав письмові пояснення, в яких зазначив, що на долученому відеозаписі не вказана дата, де саме і за яких обставин був оформлений запис, такий не містить підтверджень зупинки транспортного засобу, поліцейські не роз`яснили йому права, вказує, що не керував мопедом.

Заслухавши особу, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , та захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

З огляду на те, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 20 грудня 2022 року та того ж дня мав можливість ознайомитися з мотивами прийнятого рішення, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та такий підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, така підтверджується сукупністю здобутих у справі доказів. Зокрема, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 18 березня 2022 року серії ААБ №170920 (а.с. 4), ОСОБА_1 18.03.2022 близько 00:15 год. у м. Перемишляни на вул. Галицькій, 33, керував транспортним засобом (мотоциклом) марки «КАВАСАКІ», з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою «Alcotest» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України» та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.130 КУпАП.

Викладені в протоколі обставини також стверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 5,6), якими підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Так, згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с 5) 18.03.2022 близько 00:15 год. він разом із ОСОБА_3 перебували на патрулюванні у м. Перемишляни. В ході патрулювання на вул. Галицькій у м. Перемишляни ними було зупинено два мотоцикли, та здійснено перевірку водіїв. Під час перевірки було виявлено, що водій мотоцикла «КАВАСАКІ» перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме нечітка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Після чого даного водія було доставлено до ВП №2 ЛРУП №2 м. Перемишляни на вул. Галицьку, 29 для з`ясування обставин. У подальшому було встановлено, що водієм є ОСОБА_1 .

Так, згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_3 (а.с. 6) 18.03.2022 він заступив на патрулювання у м. Перемишляни, близько 00:15 год під час патрулювання, зупинили водіїв двох мотоциклів, одного з яких було доставлено до ВП м. Перемишляни, де в його присутності водій відмовився від огляду за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі.

Таким чином, здобутими у справі доказами стверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Диспозиція ч.2 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за повторне протягом року, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогоьного сп`яніння.

Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З протоколу серії ААБ № 170920 від 18 березня 2022 року (а.с. 4) вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_1 були: запах алкоголю із порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови.

З огляду на наведені ознаки, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, наслідком чого стала вимога поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

Наявним у матеріалах справи відеозаписом підтверджується, що працівник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі, однак останній від проходження такого огляду відмовився.

Таким чином, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , який отримав посвідчення водія та знає Правила дорожнього руху, порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

А тому, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП згідно з постановою судді Золочівського районного суду Львівської області від 21.05.2021 (а.с.14) за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та відмовляючись 18.03.2022 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, чим повторно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, а тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що направлення на огляд не виписувалось не відповідає дійсності, оскільки до матеріалів справи долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.03.2022 (а.с. 2) відповідно до якого ОСОБА_1 скеровувався до Премишлянської ЦРЛ для огляду інспеткором СРПП Вп№2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області Кобилецьким О.

Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи.

Співставивши усі наявні у справі докази з фактично дослідженими у справі обставинами, та й зі змістом обставин, що ставляться у вину ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що матеріалами провадження доведено наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, чим спростовуються доводи апеляційної скарги.

Ураховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги про те, що суддею першої інстанції не з`ясовано всі фактичні обставини справи, не досліджено та не надано належної оцінки доказам, є безпідставними.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, зі сторони працівників поліції, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 2 ст.130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Перемишлянського районного суду Львівської області від 03 листопада 2022 року.

Постанову судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 03 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Урдюк Т.М.