Справа № 138/2546/22
Провадження № 33/801/167/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Савкова І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19 грудня 2022 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Могилів-Подільський Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина Республіки Молдови,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204-1 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень в дохід держави, а також стягнуто з нього на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп.

Відповідно до обставин, встановлених судовим рішенням, 23.10.2022 о 20 год. 50 хв. в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільський-Отач» на напрямку «вхід в Україну», виявлено громадянина Республіки Молдови ОСОБА_1 , який зі слів 24.02.2022 близько 16 год. 00 хв. незаконно перетнув державний кордон України з території України в Республіку Молдова, в пункті пропуску «Могилів-Подільський-Отач», а саме без дозволу відповідних органів влади, чим порушив вимоги п. 1, 2, 4 ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль», ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991.

Не погодившись з постановою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19 грудня 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження цієї постанови, скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі, оскільки вважає, що зазначена постанова суду не відповідає вимогам, визначеним ст. 245, 280, 283, 284 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції в оскаржуваній постанові не зазначено в чому полягає об`єктивна сторона інкримінованого йому адміністративного правопорушення, не встановлено відповідно конкретного її різновиду, як то передбачено ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та по суті визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення не охопленого зазначеною статтею. Звертає увагу, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки невідповідності протоколу про адміністративного правопорушення № 158773 від 23.10.2022 вимогам ч. 1 ст. 256 КУпАП, що в свою чергу призвело до недотримання завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення та не уможливило застосування вимог ст. 38, 247 КУпАП. Разом з тим, з відповідного протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови не вбачається, в чому полягає суб`єктивна сторона інкримінованого йому правопорушення, та жодних доказів, якими б підтверджувався факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, оскаржувана постанова не містить. Зауважує, що підставою для складення протоколу та відповідної кваліфікації дій ОСОБА_1 було саме спрацювання бази даних «ДУДО» з індексом «В», в ході якого було зазначено про ймовірний незаконний перетин ДКУ після оголошення воєнного стану громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте судом першої інстанції зазначеним обставинам оцінки не надано. Зокрема, працівниками відповідних органів не було долучено до протоколу жодних доказів (витягів, довідок, тощо), окрім рапорту складеного інспектором прикордонної служби, котрий в свою чергу не може слугувати єдиним доказом в підтвердження протиправності діяння. Вважає помилковими висновки суду, що його вина доводилась виключно усними доводами представника ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо ймовірного перетинання ним у період з 24.02.2022 по 23.10.2022 Державного кордону України з порушенням вимог законодавства. Крім того, посилання представника на паспорт громадянина України, який належав йому, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції не досліджував оригіналу цього документу (не витребувавши його). Судом також не прийнято до уваги, що ним оскаржено до Вінницького окружного адміністративного суду рішення про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства інспектора ПС1 категорії віпс «Могилів-Подільський» (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » майстер-сержанта ОСОБА_3 , як уповноваженою особою підрозділу охорони державного кордону та рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду ОСОБА_1 в Україну з 23.10.2022-23.10.2027 (ухвала Вінницького окружного адміністративного суду від 29.11.2022 у справі № 120/9777/22). На момент ухвалення постанови Могилів-Подільським міськрайонним судом 19.12.2022 у справі № 120/9777/22 розпочато дослідження доказів Вінницьким окружним адміністративним судом. Також судом не надано оцінку іншим обставина, а саме, що апелянт народився в Україні, має дружину громадянку України ОСОБА_4 , з якою зареєстрував шлюб, у шлюбі в них народилося двоє дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , він разом з родиною безперервно мешкає на території України, зокрема у місті Могилів-Подільському з 2010 року. Незважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні докази його вини, а він неодноразово заявляв, що впродовж багатьох років перетинав державний кордон України виключно через встановлені пункти пропуску та надавав для цього усі необхідні документи, суд першої інстанції прийняв упереджене рішення, яке не ґрунтується не всебічно з`ясованих обставинах.

В обґрунтування клопотання про поновлення йому пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19 грудня 2022 року, зазначив, що 24.10.2022 між ним та адвокатом Суваловим В. О. укладено договір про надання правової допомоги, умови якого передбачали оскарження вказаної постанови суду першої інстанції у справі № 138/2546/22. Як йому стало відомо адвокатом Суваловим В. О. в його інтересах подано апеляційну скаргу на оскаржувану постанову. Проте, 02.02.2023 з Єдиного державного реєстру судових рішень він дізнався, що постановою Вінницького апеляційного суду від 23.01.2023 апеляційну скаргу повернуто особі яка її подала, як таку, що подана без підтвердження повноважень на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення. Повідомляє, що ним дійсно 24.10.2022 укладено договір про надання правової допомоги із адвокатом Суваловим В. О. без обмеження його прав на вчинення окремих дій, тому просить врахувати вказані ним обставини.

Повідомлення про час і місце розгляду справи, направлене ОСОБА_1 на зазначену ним в апеляційній скарзі адресу, повертається з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Захисник Сувалов В. О. двічі клопотав перед судом про відкладення розгляду справи, які задовольнялися апеляційним судом. В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Сувалов В. О. в судове засідання 23.03.2023 не з`явилися. Суд вважає за можливе розглянути справу без присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_1 та його захисник проінформовані, що справа відносно ОСОБА_1 розглядається в апеляційному суді, захисник неодноразово звертався до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, був проінформований про час та місце розгляду справи, також вони могли додатково ознайомиться з цією інформацією на сайті «Судова влада України».

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП у разі заявлення клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, останнє вирішується суддею апеляційного суду. При цьому слід взяти до уваги обставини, які об`єктивно вплинули чи могли вплинути на можливість оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 та його захисника.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що ОСОБА_1 та його захисник в судовому засіданні участі не приймали, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Дослідивши матеріали справи, доводи клопотання та апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки доводи наведені в клопотанні знайшли своє підтвердження, а вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають.

Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).

Відповідно до обставин, встановлених судовим рішенням, 23.10.2022 о 20 год. 50 хв. в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільський-Отач», на напрямку «вхід в Україну», виявлено громадянина Республіки Молдови ОСОБА_1 , який зі слів 24.02.2022 близько 16 год. 00 хв. незаконно перетнув державний кордон України з території України в Республіку Молдова, в пункті пропуску «Могилів-Подільський-Отач», а саме без дозволу відповідних органів влади, чим порушив вимоги п. 1,2,4 ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль», ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991.

Статтею 204-1 КУпАП встановлена відповідальність за незаконне перетинання державного кордону України. За ч. 1 зазначеної статті - перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб, з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення.

З письмових пояснень ОСОБА_1 встановлено, що 24.02.2022 біля 16-00 год. в пішому порядку прослідував на напрямок «Вихід з України» та надав на паспортний контроль для перетину кордону свій паспорт громадянина України. Після чого прослідував до Республіки Молдова. Про те, чи вносились дані стосовно його перетину до якихось баз чи ні, він не знає. Свою вину у вчиненому правопорушенні не визнає.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який введений в дію Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово було продовжено. Пунктом 3 вказаного Указу передбачено, що у зв`язку із введенням правового режиму воєнного стану тимчасово на період його дії можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені зокрема ст. 33 Конституції України.

Частинами першою - четвертою статті 6 Закону України «Про прикордонний контроль» передбачено, що перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, а у випадках, визначених цим Законом, - посадових осіб Державної прикордонної служби України, якщо інше не передбачено цим Законом.

Початком здійснення прикордонного контролю особи, транспортного засобу, вантажу є момент подання особою паспортних, інших визначених законодавством документів для перевірки уповноваженій службовій особі.

Пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами.

Прикордонний контроль вважається закінченим після надання уповноваженою службовою особою Державної прикордонної служби України дозволу на перетинання державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем або після доведення до відома відповідної особи рішення про відмову у перетинанні державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем.

Статтею 7 вказаного Закону визначено, що паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.

Статтею 9 Закону України «Про державний контроль» визначено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Згідно зі статтею 12 вказаного Закону пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.

Відповідно до п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57, перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну). У передбачених міжнародними договорами України випадках замість документів, зазначених у частині першій цієї статті, для виїзду з України і в`їзду в Україну можуть використовуватися інші документи.

Статтею 3 Угоди між Урядом України і Урядом Республіки Молдова про пункти пропуску через українсько-молдовський державний кордон і спрощений пропуск громадян, які проживають у прикордонних районах від 11.03.1997, яка набрала чинності 12.08.1997 передбачено, що громадяни України і Республіки Молдова, які постійно проживають в адміністративних прикордонних районах, перетинають державний кордон у спрощеному порядку пішки, на велосипедах, на особистому транспорті за внутрішніми паспортами з відміткою органів внутрішніх справ про постійне проживання в населених пунктах цих районів. Діти віком до 16 років повинні бути вписані в паспорт одного з батьків і мати свідоцтво про народження. Перетинання державного кордону в спрощеному порядку здійснюється через пункти пропуску в межах адміністративного району проживання.

Проте жодних доказів на підтвердження перетину ОСОБА_1 державного кордону України по документам, визначеним постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57, наявності у нього права на спрощений пропуск громадян, які проживають у прикордонних районах, а також за наявності дозволу відповідних органів влади, останнім суду не надано.

Таким чином у даній справі є очевидним факт незаконного перетинання державного кордону України ОСОБА_1 .

За змістом статей 254, 255, 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КпАП України, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Відповідно до статті 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений та підписаний уповноваженою на те особою інспектором при кордонної служби пропуску «Могилів-Подільський-Отач» ОСОБА_7 . Під час складання протоколу ОСОБА_1 були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КпАП України.

Апеляційний суд не бере до уваги аргументи апелянта про те, що він є громадянином Республіки Молдови, тому що це не має правового значення, оскільки в даному випадку ОСОБА_1 , як громадянин України, зобов`язаний був пред`явити на паспортному контролі документи, що дають право саме громадянину України на виїзд чи в`їзд в Україну (дійсний паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України та інші.).

Відповідно до вимог статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд першої інстанції з дотриманням вимог статті 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення та відомості про особу, прийшов до правильного висновку, що достатнім для виправлення ОСОБА_1 та запобігання вчинення нових правопорушень, буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції частини першої статті 204-1 КУпАП, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції не знайшов підтвердження доводів апелянта щодо порушення його процесуальних прав при розгляді справи судом першої інстанції, а порушення вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості апелянта у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, відсутні.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204-1 КУпАП, а відтак постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19 грудня 2022 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19 грудня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19 грудня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204-1 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко