СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/4781/23
пр. № 3/759/2777/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року Суддя Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у місті Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 061736 від 06.03.2023 року, водій ОСОБА_1 06.03.2023р. о 12 год. 55 хв, АДМ-06 "Київ-Чоп" на 19 км. в напрямку м. Житомир, керував транспортним засобом «Toyota Prius» д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп"яніння. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп"янінняу встановленому законодавством порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З"явившись до суду ОСОБА_1 подав клопотання про закриття провадження у справі, оскільки в діях працівників поліції вбачаються порушення його прав.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Щодо складеного адміністративного матеріалу, слід зазначити наступне.

Весь час (1 година 22 хвилини) спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими з самого початку і до залишення ОСОБА_1 приміщення посту, де були складені матеріали про адміністративне правопорушення, був зафіксований на нагрудну відеокамеру поліцейського та відеозапис наданий до суду.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозагіису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так як на відеозаписі повністю зафіксовано спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими, вказаний доказ можна оцінювати як такий, що об`єктивно відображає ситуацію за якої було складено адміністративний матеріал, а також об`єктивно зафіксовано всі дії учасників цих правовідносин.

Суд, звертає увагу на те, що за весь час спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими, йому не було роз`яснено його права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУІІАП.

Вказане є грубим порушенням конституційних прав ОСОБА_1 , в тому числі права на захист.

На відео з камери поліцейського, а саме час запису - 01:19:20 видно, що поліцейський склав протокол та роз`яснює ОСОБА_1 , що на нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, розгляд справи відбудеться у Святошинському суді. І ні слова про права, особи, щодо якої складено протокол, та які передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП.

Також, як підтверджено відеозаписом, вказані права ОСОБА_1 не роз`яснювалися взагалі за весь час спілкування з поліцейськими.

В протоколі підпис ОСОБА_2 стоїть навпроти запису, що він ознайомлений з часом та місцем розгляду справи, однак він не ставив підпис про ознайомлення його з правами які передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП.

Пунктом 11. Розділу II. «Документування адміністративних правопорушень» Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України N 1376 від 06.11.2015 року перебачено:

«При складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУиАІІ, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності».

Згідно п.2 розділу 2 Інструкції та інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року:

«Під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі».

Нероз`яснення ОСОБА_2 його прав, зокрема права скористатися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом мас право на надання правової допомоги, призвело до невідворотних негативних наслідків для ОСОБА_2 на стадії складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Оскільки, скориставшись правовою допомогою, ОСОБА_2 міг би критично оцінити дії та висловлювання поліцейських, а також прийняти рішення про доцільність відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у даній конкретній ситуації.

Відтак, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, складено з порушенням вказаних вище Інструкцій, а також з порушенням конституційних прав ОСОБА_1 , в тому числі права скористатися правовою допомогою при складанні вказаних матеріалів, надання пояснень.

Як передбачено п.«а» ч.З ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою /для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

При цьому, особі повинно бути забезпечено реалізацію її права на захист, яке полягає у наданні їй можливості надавати усні або письмові пояснення з приводу пред`явленого їй обвинувачення, збирати і подавати докази, брати особисту участь у провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, реалізовувати інші процесуальні права, передбачені, зокрема КУпАП.

Надання детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та забезпечення її права на захист є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Таким чином, нероз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, в момент складання протоколу про адміністративне правопорушення його процесуальних прав, є завадою для забезпечення справедливого судового розгляду та захисту прав особи.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 05 березня 2020 року у справі №607/7987/17, від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.

Відтак, протокол про адміністративне правопорушення серія ААБ №061736 від 06.03.2023 року не може бути належний та допустимим доказом на підтвердження вини ОСОБА_1 , так як вказаний протокол складено з порушенням чинного законодавства України.

До того, у вказаному протоколі поліцейським зазначено, що водій керував автомобілем з явними ознаками наркотичного сп`яніння, тобто мається на увазі, що вже встановлений факт порушення відповідного пункту ПДР України. Дане правопорушення підпадає під дії ст.2.9 а) ПДР України.

Згідно 2.9. ПДР України водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Якщо при порушенні п.2.9 а) ПДР України, мається на увазі, що факт керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння вже встановлений, то тільки дана фабула повинна міститься у протоколі.

А якщо при порушенні п.2.5 ПДР України, є факт відказу водія від проходження на вимогу поліцейського установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, то мається на увазі що факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не встановлено, а має місце тільки відказ, тому у протоколі повинна міститься тільки дана фабула правопорушення.

Тобто у даному адміністративному протоколі вказані дві взаємовиключні фабули подій, які підпадають під різні пункти порушення ПДР України, тому не розкрито суть та ознаки складу учиненого адміністративного правопорушення.

Щодо пояснень свідків.

Як видно на відео, 52 хв. 34 с. свідок підписує пустий бланк пояснення та

залишає приміщення поста, де складалися документи.

І тільки на відрізку час 57 хв. 10 с. - 01 год. 03 хв. поліцейський заповнює пусті підписані свідками бланки, в тому числі щодо особи ( ОСОБА_1 ) та факту нібито його відмови від проходження огляду, коли вже не було ніяких свідків поряд.

Крім того, пояснення замість свідка ОСОБА_3 підписав лейтенант поліції ОСОБА_4 , а ОСОБА_3 нібито відібрав пояснення у поліцейського ОСОБА_4 .

Також, свідки підписують бланк протоколу на 56 хв 17 с, в той час як сам протокол був складений відносно ОСОБА_1 тільки через 25 хвилин (01:19:20 час на відео).

Відтак, наявні в матеріалах справи пояснення свідків не можуть бути належними та допустимими доказами відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, так як підтверджено об`єктивними доказами (відео), що такі пояснення були підписані свідками на пустих бланках (без зазначення особи, яка відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння), а також підписи свідків були поставлені в пустому бланку протоколу (до того як поліцейський почав складати протокол відносно ОСОБА_1 ).

Щодо направлення на огляд водія.

На відмітці часу 1 год. 4 хв. - 1 год. 10 хв. поліцейський складає направлення на огляд ОСОБА_1 .

В той час, протокол про нібито відмову від проходження огляду поліцейський починає складати на відмітці часу 0 год. 57 хв.

Тобто, направлення від якого відмовився ОСОБА_1 було складено після того як поліцейський вже прийняв рішення складати протокол про адміністративне правопорушення.

Також, на відео видно, що поліцейські повезли нібито на огляд ОСОБА_1 без будь-якого направлення (25 хв. 16 с. відео).

09 хв. 44 с відео видно, що поліцейські з самого початку мали план «покатати» ОСОБА_2 невідомо куди (без направлення), а далі повернути на місце зупинки, та скласти документи про відмову від проходження огляду.

За час перебування в автомобілі поліцейських, вони залякували ОСОБА_2 неправдивими повідомленнями («права все одно заберем, навіть якщо висновок лікаря не підтвердить сп`яніння» - 27:45 хв. відео,

«права будуть в знаходитися батальйоні» - 32:12 хв,

переконують від проходження лікаря, дають свої рекомендації, що нібито відмова буде краще для ОСОБА_1 , ніж проходження огляду - 0 год. 40 хв.

дають вказівки, що говорити при свідках - 47 хв. 20 с).

Така ситуація була наслідком нероз`яснення прав ОСОБА_1 скористатися правовою допомогою фахівця та дала можливість поліцейським маніпулювати ситуацією.

Як видно з відео, ОСОБА_1 неодноразово не відмовлявся їхати на огляд. В свою чергу, поліцейські в дійсності не мали наміру відвезти ОСОБА_1 на огляд в лікарню, так як направлення на огляд склали тільки через годину після зупинки ОСОБА_1 та після того як почали складати протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, те, що поліцейські могли прийняти за ознаки сп`яніння є наслідком захворювання - тривожного розладу, що підтверджується результатами огляду ОСОБА_1 лікарем неврологом від 07.03.2023 року ,згідно копії результату огляду від 07.03.2023 року .

Рапорт працівника поліції не може вважатися належним і допустимим доказом учинення адміністративного правопорушення. До такого висновку дійшов 20 травня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 524/5741/16-а, адміністративне провадження N К/9901/33786/18.

Визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення (Постанова Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі № 177/525/17).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозагшсу чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Верховний Суд в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 26 квітня 2018 року висловив правову позицію в постанові у справі № 338/1/17, згідно якої саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Належними та допустимими доказаним не підтверджується наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУнАП.

Згідно ст. 62 Конституції України, у відповідності до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 КУпАП, прошу суд провадження закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст.130, 247, 251, 266, 268, 278, 283, 289 КпАП України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її постановлення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя : Л.М. Шум