ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1467/21
Провадження №3/477/184/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року місто Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Глубоченко С.М.,

з участю: секретаря судових засідань Резуник Т.В.,

учасники судового провадження:

особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисник Повалій О.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого водієм ФОП « ОСОБА_3 », зареєстрований за місцем проживання в АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за статтею 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 16 липня 2021 року серії ДПР18 №210323, ОСОБА_1 , 16 липня 2021 року о 19.40 годині, керуючи транспортним засобом автомобілем марки «DAF», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на автодорозі Н-11, 258 км., був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечний інтервал дистанції чим допустив бокове зіткнення з транспортним засобом автомобілем марки «SKODA», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався в попутному напрямку, чим порушив пункти 2.3, 13.1 Правил дорожнього руху України. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Справа перебуває в провадженні суду з 26 липня 2021 року та неодноразово призначалася до судового розгляду.

В ході судового розгляду справи ОСОБА_1 та його захисник адвокат Повалій О.В., посилаючись на відсутність у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності складу інкримінованого йому правопорушення, просили справу відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_4 та її представник адвокат Руденко В.В. під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення вважали, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні доведена матеріалами долученими до протоколу, з урахуванням чого просили суд визнати винуватість останнього, оскільки дане правопорушення пов`язане із завданням матеріальних збитків.

У судові засідання 08 лютого 2023 року та 20 березня 2023 року потерпіла ОСОБА_4 та її представник адвокат Руденко В.В. не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Листом від 10 лютого 2023 року №477/1467/21/745/2023 судом повідомлено потерпілій ОСОБА_4 та її представнику адвокату Руденку В.В. про відсутність підстав для відкладення розгляду справи на невизначений термін та/або зупинення провадження по справі, роз`яснено про можливість у учасників судового провадження, які з об`єктивних причин не можуть прибути до суду, брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних засобів технічного зв`язку.

Однак, станом на 20 березня 2023 року будь-яких заяв чи клопотань від вказаних вище учасників справи не надійшло.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Повалій О.В., потерпілої ОСОБА_4 та її представника адвоката Руденка В.В. (надані в попередніх судових засіданнях), дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності приходжу до наступного.

Згідно до статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються:

протоколом про адміністративне правопорушення;

поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків тощо.

Згідно статті 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 16 липня 2021 року серії ДПР18 №210323 вбачається, що ОСОБА_1 , 16 липня 2021 року о 19.40 годині, керуючи транспортним засобом автомобілем марки «DAF», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на автодорозі Н-11, 258 км., був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечний інтервал дистанції чим допустив бокове зіткнення з транспортним засобом автомобілем марки «SKODA», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався в попутному напрямку, чим порушив пункти 2.3, 13.1 Правил дорожнього руху України. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з пунктом 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Положенням статті 124 КУпАП встановлено, що до адміністративної відповідальності можуть бути притягнуті учасники дорожнього руху, які порушили правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як убачається з усталеної судової практики та роз`яснень, що містяться в пункті 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому, пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

В пунктах 4, 5 Розділу ІХ Інструкції викладені вимоги до схеми ДТП та рекомендації, яких слід дотримуватися при її складанні. Зокрема на схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються такі об`єкти: 1) ділянка дороги, на якій сталась ДТП; 2) сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів; 3) транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; 4) сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; 5) інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту; 6) координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів; 7) ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами; 8) ширина тротуарів, узбіччя; 9) розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття; 10) розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття; 11) розташування дорожньої розмітки; 12) розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху; 13) розташування шлагбаума, засобів сигналізації, дорожніх знаків на підході до залізничного переїзду.

В обов`язковому порядку на схемі місця ДТП заповнюється таблиця дорожніх умов та зазначаються назви об`єктів, зображених на схемі. На зворотному боці схеми місця ДТП зазначаються: 1) марка (модель) пошкодженого транспортного засобу; 2) номерний знак транспортного засобу; 3) власник (співвласник) транспортного засобу; 4) серія та номер полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та назва страхової організації, яка його видала, а у разі його відсутності - посвідчення відповідної категорії осіб, для яких наявність полісу не є обов`язковою; 5) перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП; 6) вид пригоди; 7) кількість учасників ДТП; 8) порушення пункту Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306; 9) результати огляду на стан сп`яніння (у випадку його проведення); 10) тип транспортного засобу. Зазначена інформація підтверджується підписами водіїв транспортних засобів. При складанні схеми місця ДТП рекомендується: 1) застосовувати спеціальне креслярське приладдя (лінійки, лекала); 2) користуватися загальноприйнятими графічними зображеннями об`єктів та умовними позначками; 3) не порушувати масштабу зображення; 4) деталізувати ту чи іншу ділянку схеми пригоди; 5) використовувати винесення фрагментів за схему.

Однак, всупереч вимогам розділу ІХ Інструкції, схема місця ДТП не відповідає вимогам додатку 8, оскільки не містить усіх обов`язкових елементів.

З метою з`ясування всіх обставин у справі постановою судді від 13 грудня 2021 року по справі призначено судову автотехнічну експертизу, на вирішення якої поставлені питання щодо відповідності дій ОСОБА_1 , вимогам ПДР під час руху 16 липня 2021 року о 19.40 годині по автодорозі Н-11 «Дніпро-Миколаїв», 258 км. у даній дорожній обстановці, внаслідок якого сталася дорожньо-транспортна пригода; відповідності дій ОСОБА_4 , водія транспортного засобу автомобіля «SKODA», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , вимогам ПДР під час руху 16 липня 2021 року о 19.40 годині по автодорозі Н-11 «Дніпро-Миколаїв», 258 км. у даній дорожній обстановці, внаслідок якого сталася дорожньо-транспортна пригода; визначення дій якого водія транспортного засобу знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Проведення експертизи доручено експертам Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

04 жовтня 2022 року до суду надійшло повідомлення про неможливість надання висновку, оскільки не надана відповідь на клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, що надійшло до суду 16 лютого 2022 року, а саме, щодо вихідних даних, необхідних для проведення експертизи, зокрема: технічного стану автомобілів «DAF», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та «SKODA», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , на момент ДТП, наявність чи відсутність несправностей, які могли вплинути на рух автомобілів; завантаження транспортних засобів автомобілів «DAF», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та «SKODA», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , на момент ДТП; інтервали руху транспортних засобів автомобілів «DAF», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та «SKODA», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , відносно меж проїжджої частини та відповідно один до одного в процесі руху та безпосередньо перед ДТП; розташування транспортних засобів автомобілів «DAF», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та «SKODA», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , відносно меж проїжджої частини, межі перехрестя з рухом п околу та відносно один до одного в момент первинного контактування; розташування місця зіткнення відносно меж проїжджої частини та межі перехрестя з рухом по колу; напрямок руху, в якому мали намір рухатися автомобілі після проїзду перехрестя з круговим рухом; дані про ширину проїжджої частини та ширину смуг руху; дані про наявність дорожніх знаків, в зоні дії яких знаходиться місце ДТП, встановлених по ходу руху транспортних засобів; стан і характеристики дорожнього покриття на момент ДТП, наявність повздовжніх та поперечних ухилів; умови видимості та оглядовості для водіїв транспортних засобів в умовах місця ДТП; швидкість руху транспортних засобів автомобілів «DAF», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та «SKODA», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ; момент виникнення небезпеки для руху, з якого водіям необхідно було застосовувати дії по запобіганню ДТП; час, який прийшов з моменту виникнення небезпеки для руху до моменту контактування або відстань, яку подолали транспортні засоби з моменту виникнення небезпеки для руху до моменту контактування.

Зазначені відомості, які запрошені експертом для проведення експертного дослідження відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07 листопада 2015 року мали бути зазначені у схемі місця ДТП та у долучених до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалах.

З метою усунення недоліків матеріалів справи про адміністративне правопорушення, постановою від 26 жовтня 2022 року справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП повернуто до відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області для належного оформлення.

12 січня 2023 року матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП повторно надійшли до Жовтневого районного суду Миколаївської області з довідкою заступника начальника СРПП ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області про неможливість усунення зазначених у мотивувальній частині постанови суду від 26 жовтня 2022 року недоліків, оскільки поліцейський, який складав відповідний протокол та формував матеріали звільнений згідно наказу від 06 березня 2022 року.

У судовому засіданні встановлено, що обставини події дорожньо-транспортної пригоди, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №210323 від 16 липня 2021 року, належним чином не відображають, якими саме конкретними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.3 та 13.1 Правил дорожнього руху України, що в подальшому призвело до виникнення дорожньо-транспортної пригоди.

Більш того, змістом пункту 2.3 ПДР України, визначено перелік обов`язків, яких водій зобов`язаний дотримуватися для забезпечення безпеки дорожнього руху, до якого включено 8 підпунктів.

У свою чергу, матеріалами справи про адміністративне правопорушення не зазначено та не визначено відповідною уповноваженою особою конкретного підпункту Правил, порушення якого призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди, що свідчить про некоректність інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.

Крім того, схема дорожньо-транспортної пригоди від 16 липня 2021 року, долучена до вищевказаного протоколу, не дає чіткої та повноцінної можливості уявити та зрозуміти, в чому саме полягало порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, та фактично жодним чином не вказує на наявність факту беззаперечної вини даного водія у виникненні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки із зазначених в ній відомостей, неможливо встановити обставини, що підлягають встановленню під час судового розгляду справи.

За практикою ЄСПЛ, у випадку, якщо санкції за адміністративні правопорушення є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, вимоги до його судового розгляду мають відповідати гарантіям та стандартам, встановленим Конвенцією, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року).

Крім того, ЄСПЛ зауважив, що з огляду на загальний характер законодавчого положення, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, провадження у таких справах є кримінальними для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» від 21 лютого 1984 року (пп. 52-54), «Лауко проти Словаччини» від 02 вересня 1998 року (пп. 56-59), ухвала щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» від 17 листопада 2009 року).

Так, відповідно до пункту 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У рішенні «Шмауцер проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року ЄСПЛ зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Поряд з цим, ЄСПЛ відносить до кримінально-правової санкції й позбавлення прав на управління транспортним засобом, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення (рішення у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Системний аналіз вищезазначеної практики ЄСПЛ свідчить про те, що гарантії статті 6 Конвенції поширюються також на осіб, які вчинили діяння, що відповідно до національного законодавства хоч і не є злочинами, але визнаються кримінальними у конвенційному значенні.

Отже, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, а також передбачає позбавлення права керування транспортним засобом.

З огляду на встановлені судом обставини, протокол про адміністративне правопорушення від 16 липня 2021 року серії ДПР18 №210323 та схема місця ДТП від 16 липня 2021 року не є належними доказами, що підтверджує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Крім цього, сам по собі протокол не може бути доказом вчинення правопорушення, оскільки він містить опис обставин, які поліцейський вважав встановленими на час його складення. Вказаний протокол може підтверджувати вину порушника лише в сукупності з іншими матеріалами справи, перелік який визначено у статті 251 КУпАП.

Вказані вище розбіжності та невідповідності матеріалів в сукупності з поясненнями ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_4 викликають обґрунтовані сумніви у визнанні даного протоколу як допустимого доказу винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

За таких обставин, направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, та наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom) від 18 січня 1978 року п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України».

Ураховуючи зазначене, суд позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Статтею 62 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися та припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Отже, при розгляді справи не встановлено фактичних даних на спростування доводів особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівником поліції не було долучено будь-яких інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення ЄСПЛ у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Суд з цього приводу також зауважує, що, визнаючи те чи інше діяння адміністративним правопорушенням і встановлюючи за його вчинення санкцію, законодавець враховує, що ступінь суспільної небезпеки однотипних проступків може бути різний.

Внаслідок цього у ряді випадків визначається декілька складів адміністративних проступків, належних до одного типу діянь. Такі склади різняться за ступенем суспільної небезпеки. На більш високий ступінь небезпеки вказують додаткові (кваліфікуючі) ознаки. Кваліфікація діяння особи відноситься до повноважень особи, яка складає певний протокол, й ця функція притаманна та є частиною діяльності саме суб`єктів адміністративної юрисдикції, включає вибір, встановлення норми, яка підлягає застосуванню у конкретному випадку. Посадова особа, що здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення, не може переймати на себе функції кваліфікації деліктів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Внаслідок зазначеного, на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження по справі підлягає закриттю.

Відповідно до статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити, в тому числі, вирішення питання про вилучені речі і документи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення у ОСОБА_1 тимчасово вилучено посвідчення водія НОМЕР_4 від 21 серпня 2019 року видане на його ім`я.

Оскільки провадження у справі закрито через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, тимчасово вилучене посвідчення водія необхідно повернути ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 247, 283, 284, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, через відсутність події і складу цього адміністративного правопорушення.

Тимчасово вилучене посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 21 серпня 2019 року повернути ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СУДДЯ С.М.ГЛУБОЧЕНКО