Справа № 343/1772/22
Провадження № 33/4808/32/23
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С. М.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Воробець Р.М.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24 листопада 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , українця, працюючого тренером-викладачем у Долинській ДЮСШ, учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, також стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп., -

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що водій ОСОБА_1 15 жовтня 2022 року о 23.20 годині в м. Долина по вул. Грушевського Калуського району Івано-Франківської області керував транспортним засобом "Audi А6", н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора "Драгер 6820" та проїхати в медичний заклад КНП "Долинська багатопрофільна лікарня" Долинської міської ради водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується із рішенням суду, вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального норм права, та вважає, що постанова підлягає скасуванню за відсутністю складу правопорушення.

Апелянт наголошує на тому, що при прийнятті рішення судом не було взято надані ним доводи та заперечення, які мають істотне значення для об`єктивного розгляду справи, а саме: керував транспортним засобом в тверезому стані, ПДР не порушував та був безпричинно зупинений працівниками поліції. Зазначає, що працівники поліції вели себе грубо при спілкуванні з ним. На пропозицію працівника поліції пройти огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер він відмовився, оскільки не довіряв йому. Стверджує, що він не чув, щоб працівник поліції пропонував йому пройти відповідний огляд у медичному закладі. Протокол про адміністративне правопорушення поліцейський ОСОБА_2 склав на місці події, однак копія протоколу йому не була вручена. З протоколом він не згідний, оскільки автомобілем керував в тверезому стані, а сам протокол винесено безпідставно.

Апелянт наголошує на тому, що в протоколі про адміністративне правопорушення працівником поліції не вказано які саме ознаки алкогольного сп`яніння були у нього наявні, а сам протокол складено на основі припущень працівника поліції, що є грубим порушенням Інструкції, якою останній керується при виконанні обов`язків. Крім того, в протоколі наявне виправлення в даті складання протоколу, а в графі анкетні дані є незрозумілі надписи. Зазначає, що в протоколі не вказано, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці із використанням спеціального приладу Драгер, а також відмовився проїхати у медичний заклад для проходження відповідного огляду.

Окрім того, ОСОБА_1 наголосив на тому, що в протоколі не вказано про ведення відео фіксації події та не зазначено назву відповідного приладу, про наявність відеоматеріалів в протоколі взагалі не вказано.

Зазначив, що в суді було встановлено, що протокол йому не було вручено, що є грубим порушенням вимог закону, а невідповідність протоколу вимогам закону перешкоджає постановленню у справі законного та обґрунтованого судового рішення. Апелянт звернув увагу на те, що розбіжності між протоколом та долученими до нього доказами та викладеною в ньому інформацією, дає підстави для визнання протоколу неналежним та недопустимим доказом у справі.

ОСОБА_1 переконаний в тому, що наведені дані в апеляційній скарзі дають підстави для скасування оскаржуваного рішення суду у справі та закриття провадження у справі.

Окрім того, апелянт наголосив на тому, що останній день для оскарження постанови суду припав на вихідний день 04.12.2022 року, а тому ним подана апеляційна скарга на постанову суду 05.12.2022 року, що дає підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду та просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

З урахуванням наведеного, постанову просить скасувати суду та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Воробець Р.М. підтримали вимоги апеляційної скарги та просили скасувати постанову суду та закрити провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

При вирішенні питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує, що якщо закінчення строку на апеляційне оскарження судового рішення припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Отже, подана апеляційна скарга ОСОБА_1 05.12.2022 року в межах строку на апеляційне оскарження постанови Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24 листопада 2022 року, оскільки останній день для оскарження постанови суду припав на вихідний день 04.12.2022 року.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Відповідно до доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність його вини у вчиненні правопорушення, оскільки в його діях відсутній склад правопорушення і в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують винуватість у вчиненні правопорушення.

Звертає увагу на те, що працівником поліції порушено процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення, не вручено копію протоколу, відсутні дані про керування ним транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, безпідставно зупинено транспортний засіб працівниками поліції за відсутності порушення ним ПДР, а під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції було порушено вимоги чинного законодавства та вимоги Інструкції.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, вважає за необхідне здійснювати правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Так, згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_3 та призначив справедливе стягнення в розмірі, який відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, врахувавши особу правопорушниці та характер вчиненого нею правопорушення.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 щодо його невинуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному, та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд першої інстанції, проаналізувавши сукупність досліджених доказів, прийшов до обґрунтованого висновку, про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Судом першої інстанції прийнято рішення у справі за участю особи, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Воробця Р.М., та на підставі детально досліджених доказів наявних в матеріалах справи.

Апеляційний суд вважає, що судом були в повному обсязі та детально досліджені всі доводи наведені ОСОБА_1 та його захисником адвокатом Воробця Р.М., надано їм належну правову оцінку, з`ясовані всі обставини події та досліджені всі наявні докази в матеріалах справи, на підставі яких суд прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 118506 від 15.10.2022 року ( а.с. 1), водій ОСОБА_1 15 жовтня 2022 року о 23.20 годині в м. Долина по вул. Грушевського Калуського району Івано-Франківської області керував транспортним засобом "Audi А6", н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку не проводився, так як водій відмовився, що зафіксовано на нагрудну бодікамеру. Водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою.

ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в Долинському районному суді.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано матеріали адміністративної справи. У протоколі в графі «свідки» працівником поліції зазначено про відеофіксацію.

Працівниками поліції у ОСОБА_1 вилучено посвідчення водія, та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено, що особа від дачі пояснень відмовився згідно ст. 63 Конституції України.

В протоколі зазначено, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 від підпису у відповідних графах протоколу та отримання копії протоколу відмовився, але зі змістом протоколу був ознайомлений. Окрім того, в протоколі зазначено, що транспортний засіб залишено по місці зупинки, що свідчить про відсторонення водія ОСОБА_1 від подальшого керування транспортним засобом.

Відповідно до приписів статей 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог статей 254, 255, 256 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється, як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, звинувачується у відмові від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відомості зазначені працівником поліції в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №118506 від 15.10.2022 року щодо вчиненням ОСОБА_1 правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП спростовують доводи апелянта про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення працівником поліції не вказано які саме ознаки алкогольного сп`яніння були у нього наявні, а сам протокол складено на основі припущень працівника поліції що, є грубим порушення Інструкції.

Так, працівником поліції зазначено ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів, а запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів. Також поліцейським зазначено, що огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння у встановленому законом порядку не проводився, так як водій відмовився, що зафіксовано на нагрудну бодікамеру, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Такі дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №118506 від 15.10.2022 року спростовують також доводи ОСОБА_1 про те, що працівником поліції в протоколі не вказано про ведення відеофіксації події та не вказано про наявність відеоматеріалів в протоколі.

Апелянт також наголосив на тому, що в протоколі не зазначено назву відповідного приладу за допомогою якого проводилась відео фіксація події. Однак, відсутність назви приладу за допомогою якого проводилась відео фіксації події та відео фіксація відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі не свідчить про те, що вказаний доказ повинен бути визнаний недопустимим, оскільки зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Крім того, апелянт вказав в апеляційній скарзі про наявне виправлення в даті складання протоколу, а в графі анкетні дані є незрозумілі надписи.

Апеляційний суд вважає, що вказані обставини не мають істотного значення щодо вирішення питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки не свідчать про неконкретність висунутого обвинувачення, не впливають на правильність розуміння суті обвинувачення та можливість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності організувати ефективний захист своїх інтересів.

Окрім того, в протоколі зафіксовано відмову ОСОБА_1 від підписання відповідних граф протоколу та надати пояснення по суті вчиненого ним правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст.63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності. Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте заборона притягнення до відповідальності особи на підставі її відмови давати пояснення не свідчить про неможливість використання у доказуванні факту мовчання особи в ситуаціях, які чітко вимагають необхідність надання таких пояснень.

Зокрема, відповідно до практики розгляду справ Європейським судом з прав людини право на мовчання та право не давати свідчення проти себе не є абсолютними правами «не можна сказати, що рішення обвинуваченого мовчати впродовж усього кримінального провадження обов`язково не повинно мати наслідків, коли суд, що розглядає справу, намагатиметься оцінити докази проти нього. Питання, чи порушують статтю 6 негативні висновки, зроблені з мовчання обвинуваченого, має вирішуватися у світлі всіх обставин справи»

Право особи не давати пояснення не повинно перешкоджати «тому, щоб мовчання обвинуваченого в ситуаціях, які чітко вимагають його пояснення, бралося до уваги при оцінюванні переконливості доказів наведених обвинуваченням (справа «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства»):

Апеляційний суд вважає, що гарантії щодо реалізації права не свідчити проти себе не позбавляють суд можливості враховувати відмову особи, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення від дачі показань, за умови доведеності її вини поза розумним сумнівом на підставі сукупності доказів, досліджених судом.

Апеляційний суд вважає, що ситуація, відповідно до якої був зупинений транспортний засіб під час керування ОСОБА_1 та, у випадку незгоди із діями працівників поліції, вимагала від нього надати детальні пояснення.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

В матеріалах справи відсутня копія протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про виконання працівником поліції своїх обов`язків щодо її вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При вирішанні цього питання суд виходить із сукупності досліджених доказів, які дозволяють встановити порядок вчинення процесуальних дій та свідчать про обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про зміст висунутого обвинувачення та наявність реальної можливості організувати ефективний захист своїх інтересів.

Апеляційний суд, враховуючи обставини за яких було складено протокол про адміністративне правопорушення та приймаючи до уваги час розгляду справи в суді першої інстанції, вважає, що ОСОБА_1 був обізнаний про зміст висунутого проти нього обвинувачення та мав можливість організувати ефективний захист своїх інтересів в суді.

Так, відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. Дані відеозаписів є належними та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з явними ознаками сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що у справі достатньо даних для обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, апеляційний суд констатує, що відеофіксація події відбувалась на місці зупинки транспортного засобу марки "Audi А6", н.з. НОМЕР_1 , якою зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вищевказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 повністю визнавав факт керування транспортним засобом, відеозапис з нагрудної камери працівника поліції починається з того, що працівниками поліції були застосовано спеціальні світлові сигнали на службовому автомобілі та зафіксовано зупинку руху автомобіля ''Audi А6", н.з. НОМЕР_1 . В подальшому відеозаписом зафіксовано, як працівник поліції підходить до транспортного засобу, яким керує ОСОБА_1 та наголошую водію з приводу того, що останній керує транспортним засобом після 23 год. у час настання комендантської години. В автомобілі перебували водій ОСОБА_1 та на місці пасажира його дружина, які після наголошення працівником поліції про порушення ними комендантської години, просили вибачення за таке порушення та просили віднестись із розумінням до них.

Відеозаписом зафіксовано як ОСОБА_1 , на вимогу працівника поліції виключає двигун автомобіля та надає посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль. Після перевірки документів було встановлено, що водієм автомобіля, який керував автомобілем марки "Audi А6", н.з. НОМЕР_1 , був саме ОСОБА_1 .

Відеозаписом зафіксовано, що працівником поліції після встановлення даних водія ОСОБА_1 , водію було оголошено про наявність у нього ознак сп`яніння, а саме: нечітку вимову слів та запах алкоголю, після чого відразу було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер 6820.

Працівником поліції неодноразово зазначалось про те, що він вбачає у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння і неодноразово пропонував пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, а після відмови водія транспортного засобу пройти такий огляд, працівником поліції було запропоновано водію транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. Однак, водій ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального приладу поліцейським та в медичному закладі.

Зафіксовано, що з місця пасажира вийшла дружина водія ОСОБА_1 , яка намагалась вплинути на рішення поліцейського і просила віднестись до них з розумінням та пропонувала домовитись щодо вирішення даного питання, після чого працівники поліції повідомили про наслідки її дій.

Відеозаписами бодікамери працівника поліції зафіксовано складання протоколу про адміністративне правопорушення. Так, на відеозаписі зафіксовано ознайомлення працівником поліції дружину водія та самого водія ОСОБА_1 з актом огляду водія та повідомленням щодо даних приладу Драгер за допомогою якого пропонувалось водію пройти огляд на стан сп`яніння, під час чого водій ОСОБА_1 повідомив «для чого було портити прилад Драгер». Ознайомлено водія також із складеним направленням водія на огляд до медичного закладу, на що водій ОСОБА_1 вкотре повідомив, що не буде їхати у медичний заклад для проходження відповідного огляду. Після чого водія ОСОБА_1 та його дружино було ознайомлено із змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №118506 від 15.10.2022 року, детально зачитавши всі дані протоколу. На відеозаписах зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від підписання у відповідних графах протоколу, відмову від отримання тимчасового дозволу на керування транспортним засобом, та повідомлення працівником поліції про підпис за отримання копії протоколу, водій ОСОБА_1 категорично відмовився від отримання копії протоколу та підписання протоколу.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що на відеозаписах зафіксовано керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом, на місці зупинки ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом та на повторні пропозиції працівника поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер 6820 та у медичному закладі, відповів, що він відмовляється, незважаючи на те, що працівник поліції повідомив йому про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю та нечітка вимова слів.

Так, працівником поліції були роз`яснені водію ОСОБА_1 його права та обов`язки у відповідності до ст.63 Конституції України та ст.. 268 КУпАП та з`ясовано чи останній вільно розуміє українську мову, на що останній відповів ствердно. Після роз`яснення водію прав, працівником поліції повідомлено водія ОСОБА_1 про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, про вилучення посвідчення водія та відсторонення від керування транспортним засобом.

Працівником поліції з`ясовувалось бажання ОСОБА_1 щодо ознайомлення із матеріалами справи та протоколом про адміністративне правопорушення, на що водій відповів, щоб автомобіль забирали на армію, а він проживає поряд і піде пішком.

Таким чином, на відеозаписах чітко зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, останньому було роз`яснено правові наслідки таких дій, а у випадку відмови від проходження огляду на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відеозаписи містять дані того, що ОСОБА_1 вказав, що він нічого не збирається підписувати, він був незадоволений тим, що працівники поліції складають стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи, з якими останнього було ознайомлено, а саме: з актом огляду водія, направленням на огляд до медичного закладу та зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №118506 від 15.10.2022 року.

Працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 про вилучення у нього посвідчення водію, відеозаписами зафіксовано роз`яснення працівником поліції ОСОБА_1 його прав та обов`язків відповідно до ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Відеозаписи долучені до матеріалів справи надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку ОСОБА_1 при відмові від проходженні ним огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі.

Відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що долученим відеозаписом спростовані доводи апелянта ОСОБА_1 щодо того, що працівники поліції поводились грубо при спілкуванні з ним та оформленні матеріалів справи, а самі матеріали справи оформлені з порушенням вимог закону.

Апелянт наголошує на тому, що протокол про адміністративне правопорушення не був йому вручений, що є порушенням вимог КУпАП.

Апеляційний суд вважає безпідставними вищевказані доводи апелянта, оскільки з відеозаписів вбачається, що процесуальна поведінка ОСОБА_1 була спрямована на ускладнення працівникам поліції виконувати свої функціональні обов`язки щодо вручення копії протоколу правопорушнику.

Апеляційний суд приймає до уваги, що матеріали адміністративного провадження не містять даних, які свідчать про фальсифікації відеозаписів чи матеріалів справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у відповідності до п.2.3 Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата i місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків i потерпілих, якщо вони є; наявність або відсутність пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п.2.7 даного порядку свідки адміністративного правопорушення (у разі їх наявності) можуть надати свої письмові пояснення, які також долучаються до протоколу.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що присутність свідків під час огляду обов`язкова лише у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису під час проведення огляду осіб. Однак до протоколу про адміністративне правопорушення долучений відеозапис, дані якого досліджені в судовому засіданні.

Так, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Таким чином, діючий закон дозволяє водію відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення.

Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Апеляційний суд вважає, що працівниками поліції було правомірно та у відповідності до вимог КУпАП зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі.

Апеляційний суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом за внутрішнім переконанням.

Апеляційний суд вважає, що постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

До матеріалів справи додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2) огляд ОСОБА_1 був проведений у зв`язку із виявленими ознаками: запах алкоголю із порожнини рота, не чітка вимова слів. У графі «з результатами згоден» даного акту зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від підписання акту.

В матеріалах справи наявне направлення на огляду водія транспортного засобу для проведення відповідного огляду до медичного закладу КНП Долинська БПЛ, в якому зазначено що огляд водія ОСОБА_1 не проводився у зв`язку із відмовою водія. Також в направленні зазначено про наявність у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю із порожнини рота, не чітка вимова слів.

До матеріалів справи долучено копію посвідчення водія НОМЕР_2 видане ОСОБА_1 .

До матеріалів справи також долучено свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/5646 (а.с.7), яке чинне до 28.09.2023 року, відповідно до якого прилад Драгер Алкотест 6820 відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019 за допомогою якого водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння.

Апеляційний суд вражає, що суд дійшов до правильного висновку, що матеріали адміністративної справи містять достатньо доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер 6820 та відмовився від проходження огляду у медичному закладі, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у відповідності до вимог закону, відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції та відеозаписом з відео реєстратора машини патрульної поліції.

Апеляційний суд вважає безпідставним посилання на те, що працівниками поліції було порушено встановлений законом порядок проходження водія на визначення стану алкогольного сп`яніння, оскільки огляд водія на стан сп`яніння не проводився у зв`язку із відмовою водія транспортного засобу пройти такий огляд.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, обґрунтовано призначив ОСОБА_1 стягнення, яке відповідає вимогам закону.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП не передбачає можливості призначення іншого менш суворого стягнення ніж було застосовано судом першої інстанції.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24 листопада 2022 року щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв