Категорія: ч.1 ст.130, ст.124 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника ОСОБА_1 Стасюка О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , проходить військову службу на посаді командира відділення військової частини НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КпАП України,
В С Т А Н О В И В:
Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.12.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КпАП України, та на підставі ст.36 КпАП України остаточно накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496,20 гривень (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 18.09.2022 року о 16 годині 20 хвилин у місті Луцьку по проспекту Волі, 1, керував автомобілем Skoda Octavia, НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці вчинення ДТП за допомогою приладу Alcotest 6810. Результат огляду на стан сп`яніння 1,60 проміле. Такі дії кваліфіковані поліцейським як порушення п.2.9 «а» ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.
Він же, 18.09.2022 року о 16 годині 20 хвилин у місті Луцьку по проспекту Волі, 1, керував автомобілем Skoda Octavia, НОМЕР_2 , під час руху заднім ходом не впевнися в безпеці руху та допустив зіткнення з автомобілем Geely MK, НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті зіткнення автомобіль Geely MK, НОМЕР_3 , пошкодив автомобіль Volkswagen Golf, НОМЕР_4 , який був припаркований. В результаті ДТП, автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Такі дії кваліфіковані поліцейським як порушення п.10.9 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України (а.с.74-75).
Не погоджуючись із постановою судді особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України.
Вказує на те, що він є діючим військовослужбовцем, командиром відділення Збройних Сил України, уродженцем тимчасово окупованого міста Новоолексіївка Херсонської області. Відповідно до посадових обов`язків та відміток у військовому квитку він є водієм військових транспортних засобів, зокрема танків, гаубиць, броньованих машин піхоти тощо.
Оскаржуваним рішенням суду його фактично позбавлено можливості ефективно виконувати свої безпосередні функціональні обов`язки, як військовослужбовця ЗСУ по захисту територіальної цілісності держави Україна, оскільки він тепер не може керувати військовими транспортними засобами, зокрема доставляти своїх підлеглих до місця бойових дій та евакуйовувати їх звідти, в тому числі і поранених побратимів.
Вказує на те, що в судовому засіданні сторона захисту довела, що ОСОБА_1 виконував наказ командира, пов`язаний з відсіччю цієї агресії, керував автомобілем саме з цією метою, тобто знаходився в ситуації крайньої необхідності. В даному випадку він перевозив військову документацію до СБУ. Працівники поліції цієї тези сторони захисту не спростували, не зважали на загрозу в Державі, та склали адміністративний протокол.
Просить постанову суду в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України скасувати та закрити провадження у справі в цій частині на підставі п.4 ч.1 ст.247 КпАП України(а.с.78).
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали останню з мотивів, викладених в ній, та просили її задовольнити, приходжу до наступного висновку.
Постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.12.2022 року в частині факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, не оскаржується, а тому в силу ч.7 ст.294 КпАП України перегляду в апеляційному порядку в цій частині не підлягає.
За положеннями статтей 245, 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.
Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, за обставин викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.
Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного правопорушення доводиться:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №274531 від 18.09.2022 року (а.с.1);
- довідкою щодо ОСОБА_1 про те, що він немає повторності вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КпАП України (а.с.3);
-роздруківкою приладу «Драгер» від 18.09.2022 року доводиться, що ОСОБА_1 на момент вчинення адміністративного правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння; результат тесту - 1.60% (а.с.5);

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів щодо ОСОБА_1 (а.с.7);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.09.2022 року (а.с.9);
-письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.10, 11);
-відеозаписом (а.с.14).
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України.
Суддею суду першої інстанції вірно відхилено доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки це спростовується як письмовими та усними поясненнями ОСОБА_1 , які надані поліцейським, так і його поясненнями, наданими у суді. Крім того, стверджуючи про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом захисник далі вказує, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, але в стані крайньої необхідності. Також вірно відхилено доводи захисника про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані крайньої необхідності, оскільки такі доводи повністю спростовуються поясненнями самого ОСОБА_1 , який пояснив, що керував автомобілем для того, щоб виїхати заднім ходом з подвір`я, оскільки його знайома не могла виконати такий маневр.
Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.
Доводи, на які посилається апелянт, не є безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції, як незаконної, та не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33, 36 КпАП України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.
На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КпАП України залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.В. Гапончук