Справа № 721/58/22
Провадження № 3/721/80/2023
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Путильський районний суд Чернівецької області в складі головуючої судді Стефанко У.Д., за участі секретаря судових засідань Свідунович Ю.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні смт. Путила справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАПстосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В :

28.01.2023 року о 23 год. 25 хв. прикордонним нарядом «Контрольний пост» був затриманий ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за спробу незаконного перетину державного кордону поза пунктами пропуску на напрямку 672 прикордонного знаку на відстані 3000 метрів від лінії державного кордону на території Селятинської об`єднаної територіальної громади, на ділянці відповідальності ВПС " ІНФОРМАЦІЯ_2 ". Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги cт.cт. 9, 12 ЗУ України «Про державний кордон України» та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Атаманюк В.В. не з`явилися.

До початку розгляду справи від захисника надійшли письмові пояснення, згідно яких протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено безпідставно, оскільки в останнього спроб чи намірів перетнути державний кордон не було. Просилався, що 28 січня 2023 року останній зі своїми товаришами перебував неподалік заправної станції у м. Путила, рухались в даному напрямку з метою придбання автомобіля, однак їх було зупинено та затримано працівниками прикордонної служби. Останній мав при собі документи, що посвідчують особу, пояснив мету свого перебування в Чернівецькій області, однак відносно нього було складено протокол. Просить закрити справу про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю події правопорушення, а справу розглянути у їхню відсутність.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Незважаючи на невизнання своєї вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП підтверджується наступними письмовими доказами наявними в матеріалах справи.

Так згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 133907 від 28 січня 2023 року ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 затримано прикордонним нарядом «Контрольний пост» за спробу незаконного перетину державного кордону поза пунктами пропуску на напрямку 672 прикордонного знаку на відстані 3000 метрів від лінії державного кордону на території Селятинської об`єднаної територіальної громади, на ділянці відповідальності впс " ІНФОРМАЦІЯ_2 ". Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги cт.cт. 9, 12 ЗУ Украйни «Про державний кордон України» та вчинив адміністративне правопорушення відповідальність, за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП (а.с.1).

Диспозиція ч. 2 ст. 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України, в тому числі групою осіб, будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Диспозиція статті має бланкетний характер, у зв`язку з чим встановлення складу адміністративного правопорушення регулюється спеціальним нормативним актом, що регулює порядок перетинання державного кордону України, яким є Закон України «Про державний кордон України».

Так, ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Крім того, ч. 3 ст. 9 вказаного Закону визначено що, пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна

Відповідно до ч. 1 ст. 12 зазначеного Закону пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Суд враховує, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан (воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень).

Суд також приймає до уваги, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків 18-60 років за кордон.

Досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, зокрема протокол про адміністративне правопорушення, протокол про адміністративне затримання та протокол особистого огляду, враховуючи перебування ОСОБА_1 у прикордонній смузі на ділянці відповідальності ВПС " ІНФОРМАЦІЯ_3 " спільно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , матеріали відносно яких теж надійшли до суду, суд приходить до безумовного висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а саме у спробі незаконного перетину державного кордону поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон, вчинене групою осіб, доведена.

Оцінюючи клопотання ОСОБА_1 від 28.01.2023 року до суду, у якому він просить справу розглянути у його відсутність, свою провину визнає, скарг та заяв не має, суд приходить до висновку, що пояснення його захисника про відсутність у діях останнього події правопорушення спроби незаконного перетину державного кордону поза пунктами пропуску через державний кордон України, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Щодо вказаного вище клопотання ОСОБА_1 , у суду відсутні підстави не вважати його належним доказом з огляду на відсутність у подальшому спростування змісту даного клопотання чи заяви про його отримання під примусом, т.і.

Суд критично оцінює письмові пояснення захисника, оскільки останні не відповідають жодним доказам, наявним в матеріалах справи та не вказує на послідовність позиції та дій ОСОБА_1 .

Так у письмових поясненнях захисник посилається на надання ОСОБА_1 пояснень співробітникам прикордонної служби щодо поїздки за автомобілем з метою його купівлі. Однак, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та протоколу про адміністративне затримання, ОСОБА_1 від надання пояснень відмовився.

Захисник в поданому клопотанні не порушує питання про виклик і допит в якості свідків, як він зазначає, товаришів ОСОБА_1 , з якими той приїхав у вказаний в протоколі населений пункт з метою купівлі автомобіля, як і про виклик продавця автомобіля, які б змогли підтвердити його письмові пояснення про відсутність наміру перетину кордону.

Крім того, ОСОБА_1 не підтверджено причину перебування із вищевказаною метою у нічну пору доби 23 год. 25 хв, оскільки купівля автомобіля у нічну пору доби не здійснюється. Також у вказаних поясненнях захисник не вказує на марку автомобіля та населений пункт, у якому такий знаходився. Зазначене ставить під сумнів правдивість таких пояснень та не спростовує суті адміністративного правопорушення, викладеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

З протоколу про адміністративне затримання не вбачається будь-яких порушень при здійсненні затримання ОСОБА_1 працівниками прикордонної служби, оскільки вони відповідають вимогам ст. 260, 261, 262 КУпАП, ст. 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України».

Протокол про адміністративне затримання від 28 січня 2023 року містить зазначення про те, що ОСОБА_1 було затримано спільно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за спробу незаконного перетину державного кордону поза пунктами пропуску, ОСОБА_1 не потребує послуг захисника, бажає захищати себе особисто та відмовився від повідомлення про затримання, в чому він особисто розписався. Будь-яких заяв та клопотань ОСОБА_1 в протоколі не зазначив.

За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку, що письмові пояснення, зазначені захисником, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та, за своєю суттю, є способом уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Аналізуючи наведені докази, суд приходить до переконання в доведенні винуватості ОСОБА_1 у спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинене групою осіб, що передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, його майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також військовий стан, який діє на всій території України, суд вважає необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, що на думку суду, буде відповідати завданням КУпАП та достатнє для виконання його мети: виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових адміністративних правопорушень.

Згідно зі ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня календарного року.

На підставі та керуючись ст. ст. 34, 40-1, 204-1 ч.2, 221, 283, 284, 285, 287-289, 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП і призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 9350 ( дев`ять тисяч триста п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Путильський районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Уляна СТЕФАНКО