ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/269/23 Справа № 199/9373/22 Суддя у 1-й інстанції - Сенчишин Ф.М. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю захисника Воронко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Воронка Віталія Васильовича, поданої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді місцевого суду визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 496 грн. 20 коп.

У постанові суду зазначено, що 28 листопада 2022 року біля 08 год. 50 хв. ОСОБА_1 в районі будинку № 131 по вул. Донецьке шосе у м. Дніпрі, керував транспортним засобом «ВАЗ 210990», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2023 року та просить закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та його зміст не відповідає фактичним обставинам справи.

В обґрунтування зазначає, що судовий розгляд проходив без технічної фіксації судового засідання, суддею безпосередньо в судовому засіданні не досліджувалися письмові докази, що є в матеріалах справи, відеозапис та письмові пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що на думку сторони захисту, є підставою для скасування судового рішення.

Крім того зазначає, що докази на які посилаєтья суд першої інстанції для підтвердження доведеності вини ОСОБА_1 є неналежними. Аргументує тим, що сам по собі протокол не може бути беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи і не викликали сумнівів. Водночас зазначає, що в протоколі саме у графі роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. відсутній підпис ОСОБА_1 .

Окрім того, вважає, що рапорт працівника поліції не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, так як складається зацікавленою особою, що ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин, що цілком узгоджується з висновками КАС ВС, викладеними у справі №524/4668/17. При цьому, звертає увагу, що в рапорті зазначено, що автомобіль ВАЗ 210990 р.н. НОМЕР_1 було зупинено за порушення ПДР, однак даний факт не підтверджується жодним доказом, оскільки в матеріалах справи відсутній чи протокол про вчинення адміністративного правопорушення за порушення ПДР, чи постанова суду про притягнення до відповідальності за порушення ПДР. Тобто, вищевказане свідчить, що автомобіль ВАЗ 210990 р.н. НОМЕР_1 не був зупинений працівниками поліції і ОСОБА_1 ним не керував.

Також в апеляційній скарзі захисник зазначає, що з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер патрульних поліцейських (який не досліджувався в судовому засіданні) не вбачається, що автомобіль ВАЗ 210990 р.н. НОМЕР_1 рухався, чи переслідувався, чи був зупинений та хто був за кермом. Тобто, даними відеозаписами не підтверджено факт керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, що цілком узгоджується з висновками КАС ВС викладеними у постанові від 20.02.2019 року (справа №404/4467/19-а).

Окрім того, просить врахувати, що під час спілкування із ОСОБА_1 працівники поліції в порушення вимог ст.9 Закону України Про забезпечення функціонування української мови як державної спілкувалися виключно російською мовою.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, але захисник не заперечував проти можливості розгляду справи за відсутності його підзахисного, а отже, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, неявка ОСОБА_1 до суду не перешкоджає апеляційному розгляду.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Воронко В.В. підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, просив апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу і події адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КупАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 354300 від 28.11.2022 року; рапорт інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №2; роздруківку результату огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest 7510 № ARMF-0336 від 28.11.2022 року; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 354300 від 28.11.2022, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 28 листопада 2022 року о 08-50 год. в м. Дніпро вул. Донецьке Шосе, 131, водій ОСОБА_1 керував т.з. ВАЗ210930 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу Drager ARMF-0336, тест №00351, результат позитивний - 0,47 ‰, що зафіксовано на бодікамери: 470702, 470510, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП. У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено відмовився. Крім того зафіксовано, що документи не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не отримував, протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та його копія ним отримана. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП і повідомлено місце та час розгляду справи, про що свідчить його особистий підпис.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів при проведенні відеофіксації у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: характерним запахом алкоголю з порожнини рота, за допомогою Drager ARMF-0336 у ОСОБА_1 було встановлено позитивну пробу 0,47 ‰. В акті зазначено, що з результатами проведення огляду ОСОБА_1 згоден, про що свідчить його особистий підпис (а.с.3).

За результатами тестування на алкоголь від 28.11.2022 року (а.с.2) у ОСОБА_1 встановлено алкогольне сп`яніння 0,47 ‰. З результами тестування ОСОБА_1 було ознайомлено, про що свідчить його особистий підпис, будь-яких заперечень або незгоди з результатами від нього не надходило.

Згідно рапорту інспектора 1р 1в 2 бат. УПП в Дніпропетровській області від 28.11.2022 року (а.с.4), вбачається, що 28.11.2022 року під час несення служби у складі екіпажу Легіон-113 за адресою: м. Дніпро, вул. Донецьке Шосе, 131 за порушення ПДР було зупинено автомобіль ВАЗ-21099 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час спілкування з водієм у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на приладі Драгер, результат позитивний 0,47 ‰ проміле, у зв`язку з чим на гр. ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції було відтворено відеозаписи з нагрудних камер спостереження працівників патрульної поліції, який міститься у 1 файлі на одному dvd-диску, долученого до матеріалів справи (обкладинка одного диску не пронумерована) та зміст якого наведено у постанові місцевого суду.

Так з відеофайлу export-kwkpu тривалістю 00:00:00 00:13:56, вбачається, що працівниками поліції був зупинений автомобіль ВАЗ 2109 за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Під час розмови у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота та поліцейські зв`язавшись з іншим екіпажем поліції попрохали привезти до них прилад Драгер для проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння.

Під час очікування другого екіпажу, ОСОБА_1 запитував у поліцейського чи довго ще потрібно чекати,бо його вже очікує начальник. Крім того, в ході розмови працівник патрульної поліції запитував у ОСОБА_1 чи вживав він щось вчора, на що останній відповів, що так є трішки, в нього в цей день повинен був бути вихідний, але викликали на роботу.

Далі, коли приїхав другий екіпаж поліції, один з поліцейських із багажнику службового автомобілю дістав прилад алкотестер Драгер та надав його іншому поліцейському зі складу екіпажу поліції, яким було зупинено ОСОБА_1 .

Перед продуттям газоаналізатору поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 допустиму норму алкоголю в крові, надав йому в упаковці новий мундштук, який він відкрив самостійно, здійснив контрольний продув, результат - 0,0, після чого надав його для продуву ОСОБА_1 . Першими двома спробами у ОСОБА_1 не виходили його продути, а вже з третьої спроби було встановлено результат позитивний - 0,47 ‰ та надано останньому для огляду, який при цьому жодних заперечень не висловлював.

Надалі поліцейський попрохав ОСОБА_1 надати документи, а саме водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, на що останній запитав: А можливо якось все скоріше зробити?. Поліцейський відповів, що ні, та йому буде необхідно викликати тверезого водія, який зможе відвезти його на роботу, на що ОСОБА_1 почав телефонувати невідомій особі, а після закінчення розмови підійшов до службового автомобіля поліцейських та повідомив їх, що тверезий водій вже їде та йому потрібно терміново на роботу, так як його чекає начальник розвідки.

Отже зазначені на цьому відеофайлі фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів інформації спростовують твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі сторона захисту не оспорює сам факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а лише вказує на відсутність доказів, що підтверджують факт його керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як зазначено у п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння на національному рівні закріплений у КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 №1395, зареєстрована в Мінюсті України 10.11.2015 №1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрована в Мінюсті України 11.11.2015 за № 1413/27858) і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМУ 17.12.2008 № 1103, з наступними змінами).

З огляду на вищевикладене суд апеляційної інстанції вважає, що працівниками патрульної поліції було дотримано усіх приписів Інструкції щодо проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу.

Разом з цим, на переконання апеляційного суду, є некоректним посилання апелянта на правові позиції КАС Верховного Суду, викладені у постановах від 28.05.2020 року (справа №524/4668/17), 20.02.2019 року (справа №404/4467/16-а) щодо належності рапорту працівників патрульної поліції як доказу винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а також належності і допустимості відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, оскільки ці висновки стосуються правовідносин, що регулюютьсяКодексом адміністративного судочинства України, а отже є відмінними від правовідносин, які існують у нашій справі та які регулюються нормами КУпАП, зокрема, статтею 251 цього Кодексу.

Водночас, посилання сторони захисту, як на підставу для скасування судового рішення, на те, що судовий розгляд в суді першої інстанції проходив без технічної фіксації судового засідання та суддею безпосередньо в судовому засіданні не досліджувалися письмові докази і відеозапис, що є в матеріалах справи, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки нормами чинного КУпАП не передбачено обов`язкової фіксації судового засідання технічними засобами, а твердження захисника про не дослідження судом доказів безпосередньо в судовому засіданні спростовується змістом оскаржуваного судового рішення та їх належною оцінкою, що вказує на правильність висновків суду про те, що ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом.

Крім того, доводи апеляційної скарги щодо відсутності законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , визначених в ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», також не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки вони не є предметом апеляційного розгляду.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає захисник, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Воронка В.В. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2023 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Воронка Віталія Васильовича - залишити без задоволення, а постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО