Справа №295/1227/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2023 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Зіневич І.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Житомирського районного управління поліції ГУНП у Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ст. 187 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

14.01.2023 о 22 год. 15 хв. ОСОБА_1 , який перебуває під адміністративним наглядом, був відсутній за місцем свого проживання, чим порушив пункт 1 встановлених ухвалою суду обмежень.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення смс-повістки на мобільний номер останнього, яку згідно довідки про доставку ОСОБА_1 отримав 05.02.2023. Крім того, ОСОБА_1 було відомо про розгляд судом справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, про що свідчить його підпис у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1). Незважаючи на викладене, у судове засідання не з`явився, будь-яких заяв та клопотань не подавав, до суду за інформацією щодо стану розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не звертався.

Закон виходить з презумпції, що учасник справи повинен дізнатися про хід розгляду справи, тобто діє презумпція обізнаності. Цю ж презумпцію обізнаності слід застосувати і до випадків інформування учасника справи про дату судового розгляду альтернативними способами повідомлення. Тим більше, така презумпція застосовується під час вручення судової повістки. Якщо учасник надав суду телефон та електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх в протоколі, то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, що ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свої номери і адреси, але не користується чи не стежить за ними.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладається на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язані з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засобі внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.О. проти Іспанії від 07.07.1989).

Зважаючи на викладене, байдужа поведінка учасника справи, що виявляється зокрема у не отриманні повідомлень суду, не повинна схвалюватися судовою практикою. Навпаки, судова практика повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи (правова позиція ВС рішення № 560/5541/20 від 17.11.2022.

З метою недопущення необґрунтованого порушення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлених ст. 277 КУпАП, а також строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, суд визнає причини неявки ОСОБА_1 у судове засідання неповажними і розцінює його неявку як затягування строків розгляду справи, у зв`язку з цим суд розглядає справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП підтверджується зібраними доказами по справі: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №881055 від 19.01.2023; ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 17.01.2022 року про встановлення ОСОБА_1 адміністративного нагляду строком на 1 (один) рік; постановами Богунського районного суду м. Житомирі від 15.07.2022 та від 24.08.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 187 ч. 1 КУпАП; рапортом помічника чергового Житомирського РУП про те, що 14.01.2023 на лінію 102 надійшло повідомлення про виявлення факту відсутності за місцем проживання ОСОБА_1 , який перебуває під адміністративним наглядом; письмовими поясненнями ОСОБА_1 в яких він підтвердив факт порушення ним правил адміністративного нагляду; довідкою про результати перевірки порушення адміністративного нагляду ОСОБА_1 від 19.01.2023.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, а саме порушення правил адміністартивного нагляду особою повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд приходить до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у межах санкції ч. 2 ст. 187 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 40-1, ст. 187 ч. 2, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 2 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави, в особі ДСА України судовий збір у сумі 536, 80 коп.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: І.В. Зіневич

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.