Справа № 203/81/23
Провадження № 3/0203/370/2023
П О С Т А Н О В А

іменем України

03.02.2023 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Смольняков О.О., справу що надійшла від Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Посадовою особою Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого 14.12.2022 року 00 год 40 хв. в м. Дніпро, Центральний район, вул. Січелавська набережна 14 водій ОСОБА_1 керував т.з. Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка яка не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на визначення стану піяння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, зазначив, що його зупинили поліцейські, не назвавши причину зупинки, не роз`яснили йому його прав, та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, проїхавши до закладу міністерства охорони здоров`я, а як повертатись до авто не пояснили та зазначили, що не зобов`язані доставляти його від закладу охорони здоров`я до місця зупинки, оскільки поліцейськими була порушена процедура, то він відмовився від огляду.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Волошин І.В. серед іншого зазначив, що ОСОБА_1 не перебував в стані будь якого сп`яніння, невідомо яким чиним поліцейські виявили ознаки сп`яніння, оскільки не проводили будь-яких дій, передбачених законодавством, зокрема процедурою огляду на стан сп`яніння; огляд особи на стан наркотичного сп`яніння проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, вважається недійсним, тому просив закрити справу за відсутністю складу правопорушення, звернув увагу суду що працівниками поліції порушена процедура складання протоколу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з наступних підстав.

На доказ вини ОСОБА_1 поліцейськими надано: протокол про адміністративне правопорушення серія ААД 353081 від 14.12.2022, рапорт, відеозапис з місця події, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оскільки інспектор поліції є представником суб`єкта владних повноважень, то його рапорт не може вважатись доказом по справі, що повністю узгоджується із правовою позицію, висловленою у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року №489/4827/16а.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 , визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Встановлення стану сп`яніння потребує застосування спеціальних процедур та може бути підтверджений виключно належними доказами відповідним медичним висновком.

У випадку ж відмови від проходження огляду на стан сп`яніння доказами на підтвердження стану сп`яніння особи є протокол про адміністративне правопорушення, який є основним джерелом доказів, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

За змістом ст.252 КУпАП та загальних норм Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Протокол про адміністративне правопорушення складається з дотриманням вимог щодо форми і змісту, встановлених статтею 256 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Під час розгляду справи судом встановлено, що вказаних вимог закону при складанні протоколу працівниками поліції враховано та дотримано не було.

Так, протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці які не реагують на світло, поведінка, яка не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук.

Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України та Міністерством охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі, Інструкція) визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Під час розгляду справи судом було досліджено відеозапис з якого видно, спілкування ОСОБА_1 з працівником поліції, який, підійшовши до автомобілю, за кремом якого знаходився ОСОБА_1 , та питає куди так пізно їде останній, та чи бачив, що вже комендантська година, на що ОСОБА_1 пояснює, що комендантська година застала його в дорозі, на що поліцейський каже, що поведінка у ОСОБА_1 дивна та повідомляє, що проведе експрес тест, попросивши ОСОБА_1 заплющивши очі. Однак після цього поліцейський не перевіряє реакцію зіниць очей водія на світло. ОСОБА_1 питає чи потрібно кудись їхати, на що поліцейські повідомляють, що не потрібно. ОСОБА_1 пояснює поліцейським, що процедура огляду передбачає затримання, та його зупинили безпідставно, та просить роботи усе по процедурі, на що поліцейський повідомляє що він може погодитись чи відмовитись від огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 дає згоду. Через деякий час поліцейські повідомляють про необхідність проїзду на огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 питає як він поверниться до свого авто, на що поліцейські пояснюють, що вони не зобов`язані його вертати до місця зупинки, та коли ОСОБА_1 здасть аналіз буде вільний. Через деякий час поліцейські склавши протокол надають його для ознайомлення ОСОБА_1 ..

Як встановлено судом, обставини, які стали слугувати підставами вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, перевірити не можливо, оскільки матеріали справи не підтверджують відповідність дій поліцейського вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735 та положенням ст. 266 КУпАП.

Слід зазначити, що з відеозапису не видно, щоб поліцейській дивились на зіниці очей ОСОБА_1 , або виявляли у нього будь-які інші ознаки наркотичного сп`яніння, поведінка водія цілком відповідала обстановці, однак, одразу ж після зупинки пропонують проїхати на огляд.

При цьому, закон пов`язує відповідальність за відмову від проходження водія від освідчення на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, встановлену ст.130 КУпАП, лише за керуванням такою особою транспортним засобом і лише за наявності ознак такого сп`яніння, що в даному випадку ознак поліцейським встановлено не було, а одразу ж було запропоновано пройти огляд.

Отже, сама по собі відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за відсутності його ознак, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Також аналізуючи поведінку працівників поліції, з огляду на те що вимогою зупинки транспортного засобу було те, що водій рухався в комендантську годину, слід зазначити, що працівники поліції не перевіряли автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , зокрема не проводили поверхневий огляд, також не перевіряли його на причетність до інших правопорушень.

В силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").

З огляду на передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення (основне й додаткове), можна дійти висновку, що вказане адміністративне правопорушення носить досить близький до кримінальних правопорушень характер, адже розмір основного стягнення за його вчинення є більшим, ніж за вчинення деяких кримінальних правопорушень.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі Раманаускас проти Литви зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України „Про національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Також суд звертає увагу що матеріали справи не містить відомостей про відсторонення водія від керування транспортними засобами, що свідчить про намір працівників поліції притягнути до відповідальності ОСОБА_1 , а не додержатись вимог закону.

В свою чергу з відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

У зв`язку із визначеним, суд приходить до висновку що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, що, відповідно до ст. 247 КУпАП, є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.283-285, 251, 266, п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження за адміністративним матеріалом про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її ухвалення.

Суддя О.О.Смольняков