Справа №461/580/23
Провадження №3/461/390/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2023 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю захисника Фостяка О.Я., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 779469 від 03 січня 2023 року, «03.01.2022 по вул. Словацького, 18 у м. Львові в магазині «BLOODS VAPES» біля 15 год 45 хв було здійснено продаж підакцизного товару запаски до електронної сигарети «Chaser Lux» без акцизних наклейок, чим порушено вимоги ст. 156 ч. 1 КУпАП».

Захисник Фостяк О.Я., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав до суду письмові пояснення, які підтримав у судовому засіданні, згідно яких просив провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку із відсутністю складу та події адміністративного правопорушення. Свою позицію захисник, зокрема мотивував тим, що матеріали справи не містять жодного належного підтвердження того, що 03 січня 2023 року за адресою: АДРЕСА_2 мав місце саме факт продажу рідин, що використовуються в електронних сигаретах (тобто факт торгівлі). Крім того, захисник зазначає, що норма ч. 1 ст. 156 КУпАП передбачає конфіскацію предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі, однак, поліцейські так і не змогли «виявити» та вилучити виручку від протиправного продажу. Більше того, до матеріалів справи з незрозумілих причин долучено копію Ліцензії № 13 00019 на право роздрібної торгівлі рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, виданої Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 за зовсім іншою адресою місця торгівлі: АДРЕСА_3 . Проте, у матеріалах справи наявна і копія додатка №1 про реєстрацію електронно-касового апарату до іншої Ліцензії №2206082 на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами за адресою: м.Львів, вул.Словацького Ю., 18/1 А, виданої Товариству з обмеженою відповідальністю «ЖЕЖЕ». Крім того, товар, який нібито був проданий ОСОБА_1 , у протоколі про адміністративне правопорушення і рапорті поліцейського визначено як «одноразова запаска до електронної сигарети «Chaser LUX», а не рідина, що використовується в електронних сигаретах.

Також, захисник зазначає, що із змісту долучених до протоколу фотознімків упаковки нібито проданого товару не вбачається, що «Chaser Lux» належить до рідин для електронних сигарет (немає жодного напису, що свідчив би про його належність до таких). Відсутні й будь-які інші докази належності ароматизатора «Chaser Lux» до рідин, що використовуються в електронних сигаретах (сертифікати, паспорти, або ж висновки експертизи). Поліцейський самостійно і незрозуміло на основі чого прийшов до висновку, що вилучений продукт містить такі рідини. Тобто, доказами в справі у жоден спосіб не підтверджується належність вилученого товару до товару визначеного диспозицією ч. 1 ст. 156 КУпАП.

На думку захисника вказане свідчить про відсутність об`єктивної сторони складу правопорушення (факту продажу (торгівлі) і факту належності нібито проданого товару до рідин, що використовуються в електронних сигаретах).

Крім цього, захисник наголошує, що адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 156 КУпАП настає для суб`єктів господарювання, а не будь-яких інших осіб, які такими суб`єктами не є і не пов`язані з ними будь-якими відносинами. В свою чергу, матеріали справи не містять жодного доказу того, що ОСОБА_1 є суб`єктом підприємницької діяльності, який здійснює роздрібну торгівлю рідинами, що використовуються в електронних сигаретах чи перебуває з таким суб`єктом у трудових відносинах.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відповідно до ст. 55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Частиною 1 ст. 156 КУпАП передбачена відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю, алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту, суб`єктивної сторони.

Суб`єкт адміністративного правопорушення - це фізична осудна особа, яка досягла на момент вчинення проступку віку, з якого настає адміністративна відповідальність.

Об`єктивна сторона правопорушення за ч. 1 ст. 156 КУпАП передбачає дії суб`єкта підприємницької діяльності щодо порушення правил торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами без ліцензії або марок акцизного збору.

Суб`єктами правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП можуть бути працівники торгівлі, громадського харчування, громадяни, які займаються підприємницькою діяльністю в цих галузях.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що такі не містять жодного належного підтвердження, що 03 січня 2023 року за адресою: м. Львів, вул. Словацького, 18 мав місце саме факт продажу рідин, що використовуються в електронних сигаретах (тобто факт торгівлі).

Санкція ч. 1 ст. 156 КУпАП передбачає конфіскацію предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі, однак, як вбачається із протоколу працівники поліції не вилучили виручку від протиправного продажу.

Крім того, товар, який відповідно до протоколу був проданий в магазині «BLOODS VAPES» по вул. Словацького, 18 у м. Львові, у протоколі про адміністративне правопорушення і рапорті поліцейського визначено як «одноразова запаска до електронної сигарети «Chaser LUX», а не рідина, що використовується в електронних сигаретах.

Із змісту долучених до протоколу фотознімків упаковки проданого товару не можливо достеменно встановити, що «Chaser Lux» належить до рідин для електронних сигарет (немає жодного напису, що свідчив би про його належність до таких). Відсутні й будь-які інші докази належності товару «Chaser Lux» до рідин, що використовуються в електронних сигаретах (сертифікати, паспорти, або ж висновки експертизи). Тобто, доказами в справі не підтверджується належність вилученого товару до товару визначеного диспозицією ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Вказане свідчить про відсутність об`єктивної сторони складу правопорушення, а саме факту продажу (торгівлі) і факту належності нібито проданого товару до рідин, що використовуються в електронних сигаретах.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 779469 від 03 січня 2023 року, «03.01.2022 по вул. Словацького, 18 у м. Львові в магазині «BLOODS VAPES» біля 15 год 45 хв було здійснено продаж підакцизного товару запаски до електронної сигарети «Chaser Lux» без акцизних наклейок, чим порушено вимоги ст. 156 ч. 1 КУпАП». Водночас, незрозуміло, чому протокол складено саме щодо ОСОБА_1 , оскільки викладений у протоколі склад адміністративного правопорушення не містить жодних даних про те, що до продажу згаданого товару причетний саме ОСОБА_1 .

Так, матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом підприємницької діяльності або перебуває у трудових відносинах з таким. Наведені у протоколі пояснення щодо того, що ОСОБА_1 перебуває на стажування у магазині не підкріплені жодними доказами. В свою чергу, захисник пояснив, що ОСОБА_1 в силу свого молодого віку розгубився побачивши працівників поліції і підписав протокол без жодних зауважень, оскільки опинився у такій ситуації вперше.

У даній категорії справ формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, його мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають ґрунтуватися у вигляді чітких мотивів та доводів, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Діючим законодавством передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах адміністративного обвинувачення, яке міститься у протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Разом з тим, неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Так, з урахуванням положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії» рішення від 20.09.2016 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципи рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, в фактично судом).

Також, слід відзначити, що згідно протоколу свідком події була ОСОБА_3 , однак до протоколу не долучено жодних пояснень вказаного свідка.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 156 КУпАП настає для суб`єктів господарювання, а не будь-яких інших осіб, які такими суб`єктами не є і не пов`язані з ними будь-якими відносинами. В свою чергу, матеріали справи не містять жодного доказу того, що ОСОБА_1 є суб`єктом підприємницької діяльності, який здійснює роздрібну торгівлю рідинами, що використовуються в електронних сигаретах чи перебуває з таким суб`єктом у трудових відносинах.

Більше того, працівники поліції не встановили, хто є суб`єктом підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_2 , хоча очевидно були поінформовані, що таким суб`єктом може бути ТзОВ «ЖЕЖЕ», про що, свідчить долучена до протоколу копія додатка до ліцензії Ліцензії №2206082 на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами за адресою: м. Львів, вул. Словацького Ю., 18/1А про реєстрацію електронно-касового апарату, виданої Товариству з обмеженою відповідальністю «ЖЕЖЕ» .

Описані ж у протоколі про адміністративне правопорушення пояснення ОСОБА_1 про «стажування» додатково свідчать про його неналежність до суб`єктів правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ухвалюючи рішення у даній справі, враховую, що в ході судового розгляду дотримано принцип повноти дослідження обставин справи, що суттєво впливає на об`єктивність рішення у провадженні, а також здобуто достатню сукупність доказів, яка обґрунтовує зроблені у даному судовому рішенні висновки, як такі, що не залишають місця сумнівам.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, а також того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і вчинене саме особою стосовно якої складено протокол про правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до принципу доведення вини «поза розумним сумнівом», доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

В даному випадку обов`язок доведення вини покладається на орган уповноважений складати протокол про адміністративне правопорушення, а будь-який сумнів з цього приводу трактується на користь особи якій інкриміноване вчинення такого порушення. Зокрема, такий обов`язок реалізується органом уповноваженим на складання протоколу за допомогою виготовлення відповідних процесуальних документів (протоколу) та збирання достатніх, достовірних, належних та допустимих доказів, для їх скерування на розгляд до суду.

Пункт 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив протиправне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні ( в даному випадку органі який склав протокол про адміністративне правопорушення) та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Суд виходить з того, що Закон не покладає на нього функції щодо збирання з власної ініціативи доказів вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адже збирання доказів на користь тієї чи іншої сторони судом з власної ініціативи порушить принцип неупередженості суду. В цій ситуації суд, зберігаючи неупередженість, повинен дослідити та оцінити у встановленому Законом порядку надані йому докази та ухвалити відповідне процесуальне рішення.

Виходячи з положень ст. 8,62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією із засад існування демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень статті 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Оцінюючи наведені вище обставини, надані суду та досліджені докази в їх сукупності, приходжу до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, а тому, беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений у ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, що згідно п. 1 ст. 247 КУпАП є обставиною, яка виключає провадження по справі.

Враховуючи вищенаведене, провадження по справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Стрельбицький