БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/514/23
Провадження № 3/497/266/23
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.03.2023 року м.Болград
Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Кодінцевої С.В.,
за участю секретаря судового засідання Деревенського І.Ю.,
особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 ,
особи, яка склала протокол ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Виноградне, Болградського району, Одеської області, громадянина України, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, не інваліда, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 21серпня 2012 року Болградським РС ГУ ДМС країни в Одеській області,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.204-1 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
До суду 16.03.2023 року надійшли матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 згідно яких слідує, що «16 березня 2023 року о 00:15 годині в пункті пропуску "Нові Трояни" прикордонним нарядом "Прикордонний патруль" в районі прикордонного знаку 0738//14 на відстані 700 метрів в бік державного кордону було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який незаконно поза пунктом пропуску намагався перетнути кордон з України в Республіку Молдова, порушивши своїми діями ст.9 Закону України «Про державний кордон України», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.204-1 ч.1 КУпАП».
За цим фактом інспектором прикордонної служби групи моніторингу обстановки «Нові Трояни» головним сержантом ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП.
В судовому засіданні особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, свою провину у вчиненні вказаного правопорушення не визнала. ОСОБА_1 пояснив, що не мав наміру перетинати державний кордон поза пунктом пропуску, навіть до кордоне не приближався, а лише хотів зібрати сухі дрова в лісополосі біля поля, належного батьку ОСОБА_4 , 2008 року народження, який також був разом з ним. Крім того, з ними був ще гр. ОСОБА_5 , 2004 року народження, якого до відповідальності за ст.204-1 не притягували. Він має сім`ю, малолітню дитину, батьків, має піклуватися про них, і не бажає покидати країну.
Зверну увагу, що на поле вони поїхали ввечері та затримані були біля 20:00 години, тоді як в протоколі зазначено час вчинення адміністративного правопорушення 00:15 година.
Просив суд закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Особи, яка склала протокол ОСОБА_2 пояснив суду, що в протоколі вказав даті і час коли складав протокол, не звернув увагу та не придав значення, що дана особа в дійсності було виявлена та затримана о 20:05 годині.
Інші особи до відповідальності за ст.204-2 КУпАП не були притягнуті, оскільки у всіх у них малися розбіжності в поясненнях, а тому було прийнято рішення про притягнення до відповідальності лише ОСОБА_1 .
Всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол, суд приходить до наступного висновку, виходячи з таких підстав.
Стаття 278 КУпАП регламентує, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Частина 1 ст. 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад).
Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізичні осудні особи, які досягли 16-річного віку).
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.
Крім того, відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року «Про порядок перетину Державного кордону України громадянами України» перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини; 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.
На підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових позиціях.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ №155250 від 16.03.2023 року ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він 16.03.2023 року о 00 год 15 хв був зупинений прикордонним нарядом "Прикордонний патруль" за спробу незаконного перетину державного кордону поза пунктами пропуску.
Однак у рапорті майстер-сержанта ОСОБА_6 від 15.03.2023 року, який міститься у матеріалах справи зазначено, що прикордонний наряд «Пост спостереження» в районі прикордонного знаку 0738/14 спостерігав рух транспортного засобу 0738//14 на відстані 700 метрів в бік державного кордону в межах прикордонного знаку 0738/18 на напрямку с. Дмитрівка (Україна) с. Валя Пержей (РМ), який о 20:05 годині було зупинено. Як з`ясувалось в транспортному засобі перебували три особи чоловічої статі громадяни України ОСОБА_7 , неповнолітній ОСОБА_8 , та
ОСОБА_1 досліджених доказів стає зрозумілим, те що дата та час вчинення правопорушення в протоколі та в рапорті різняться, так само як і прикордонні наряди, які фіксували вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 також вказані різні.
З матеріалів справи, пояснень ОСОБА_1 наданих в судовому засіданні та письмових пояснень наявних в матеріалах справи, вбачається, що останній, перевіряв поле та збирав дрова разом з іншими особами, однак наміру перетинати державний кордон не мав.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.
Крім того, відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року «Про порядок перетину Державного кордону України громадянами України» перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини; 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.
Водночас, суд зазначає, що ні схеми правопорушення, на якій зафіксовані умовні позначки місця вчинення правопорушення, місця розташування, маршрут руху порушника та лінію державного кордону, а також фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказів, які б вказували на причетність ОСОБА_1 до інкримінованого йому правопорушення не надано.
Суд зазначає, що наявними в матеріалах справи про адміністративне правопорушення факт перетинання кордону ОСОБА_1 не зафіксовано, і у матеріалах справи відсутні об`єктивні дані, котрі беззаперечно вказують на те, що було вчинено адміністративне правопорушення та ОСОБА_1 винний в його вчиненні.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».
У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Суд не уповноважений перекладати цей обов`язок на себе.
Враховуючи викладене, судом встановлено, що у діях ОСОБА_9 1 відсутні об`єктивна та суб`єктивна сторони складу адміністративного правопорушення, тобто відсутні правові підстави притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, неможливо встановити наявність складу вказаного адміністративного правопорушення, та як із фабули викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення це не видається можливим.
Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.
Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Аналогічного положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , які зводяться до того, що кожен створений невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі "Барбера, Мессегу та Джабардо проти Іспанії" від 06.12.98 Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розглядати справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке поставити їй у провину; всі сумніви, щодо її винуватості слід пояснювати на користь цієї особи.

Відповідно ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яким законом передбачено адміністративну відповідальність.

З урахуванням викладеного, в суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що наявних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 204-1 КУпАП , під час розгляду адміністративного матеріалу в суді не здобуто, а ті, що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, суд оцінює критично з наведених вище матеріалів.

Відповідно до п. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю обставин і відповідно до адміністративного правопорушення.

У зв`язку із встановленими фактичними матеріалами провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, 204-1, 221, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283-285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області, який виніс постанову.

Суддя С.В.Кодінцева