Справа № 724/2561/22
Провадження № 3/724/60/23
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2023 року суддя Хотинського районного суду Чернівецької області Кацаренко І.О., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №2 (м.Хотин) Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП),
у с т а н о в и в:
До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №311877, складений 16 грудня 2022 року поліцейським СРПП ВП №2 (м.Хотин) Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області сержантом поліції Ратовським Д.В. відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, в якому зазначено: «16.12.2022 року о 20 год. 46 хв. в м.Хотин по вул.Українська,86, водій керував т/з ВАЗ Таврія з д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук, порушення координація рухів), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з, та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП».
11 січня 2023 року від адвоката Боднарюка В.І. на адресу суду надійшло клопотання про закриття провадження по справі №724/2561/22, в якому адвокат просить закрити провадження в справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В клопотанні послався на те, що п.п.1, 3 ч.1 вказаної статті визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення тощо.
Частиною другою цієї ж статті передбачено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху , вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів є неправомірними.
Як вбачається із долученого поліцейськими відеозапису події, поліцейські під`їхали до припаркованого автомобіля, в якому відпочивав ОСОБА_1 , в подальшому із незрозумілих підстав поліцейські почали вимагати в нього посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію т/з, не маючи при цьому жодних на те правових підстав, адже жодного порушення ПДР України ОСОБА_1 не вчиняв. Крім того, із долученого відеоматеріалу всупереч вимогам ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» не тільки не вбачається факту зупинки транспортного засобу чи керування ОСОБА_1 автомобілем, але й не проінформовано його про причину нібито зупинки транспортного засобу з детальним описом зупинки. Тому вимога поліцейського пред`явити документи, в тому числі посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, є неправомірними. Таким чином, враховуючи те, що поліцейський належним чином не зафіксував та не довів належними і допустимими доказами факт порушення Правила дорожнього руху, а також не підтвердив та не обґрунтував інформацію, що свідчить про причетність ОСОБА_1 або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або інформації, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, законні підстави для здійснення контролю за наявністю у ОСОБА_1 права користування транспортним засобом чи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу були відсутні.
Відповідно до вимог п.1.10 ПДР, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортного засобу. перебуваючи безпосередньою в транспортному засобі. Тобто наявність посвідчення водія є обов`язковою умовою визначення особи як водія. Таким чином, виходячи із наведеного, під керуванням транспортних засобом необхідно розуміти безпосередньо перебування у русі транспортного засобу, такий рух повинен здійснюватися за допомогою дії водія.
Сам факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що дало би поліцейським підстави для висунення йому вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння, відсутній. Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на те, що поліцейські зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 чи будь-яким іншим способом самі безпосередньо виявили факт керування автомобілем саме ним. Із наданого поліцейським відеозапису вбачається, що факту зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 чи у будь-який інший спосіб безпосереднього виявлення факту керування ОСОБА_1 автомобілем, такий не містить.
Пунктом 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03 лютого 2016 року №100, встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.
Відеозапис, долучений працівниками поліції до матеріалів справи є обривистим, не повним, не відображає при цьому не тільки факт керування водієм, але й самого оформлення матеріалів справи. З відеозаписів, також вбачається, що ці файли не містять факту керування автомобілем ОСОБА_1 , а також процесу складання протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 та всіх доданих до нього документів, а також процесу відсторонення від керування автомобілем. Вказаний запис підтверджує лише перебування ОСОБА_1 на водійському сидінні. Таким чином, під час оформлення матеріалів справи, працівниками поліції були допущені грубі порушення вищевказаної Інструкції, що також же ставить під великий сумнів вину ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР України, за що передбачене досить суворе покарання за ч.1 ст.130 КУпАП.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, до матеріалів справи поліцейським було долучено диск із двома відеофайлами без будь-якого посилання на пристрій, яким здійснювався запис. При цьому у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення, а саме у графі «до протоколу додається:» зазначено, що до нього додаються: матеріали справи, відео, фото, рапорт. Однак не конкретизовано інформацію про пристрій, яким здійснювався відеозапис, тому він не може бути визнаний належним та допустимим доказом по справі.
У відповідності до п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби). При цьому в додатку І до Інструкції наведена Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У порушення вимог Інструкції, до матеріалів справи додано направлення на проведення огляду ОСОБА_1 на огляд за допомогою алкотестера ДРАГЕР 0453, однак у графі «год. хв.» відсутній час такого направлення, а також в направленні ОСОБА_1 до медичного закладу Хотинської БЛ відсутній час такого направлення, так як не заповнена працівниками поліції графа «год. хв.». Крім того, в матеріалах справи відсутні жодні докази щодо тимчасового затримання транспортного засобу, а також складення Акту огляду та затримання транспортного засобу.
В судове засідання, призначене на 12 січня 2023 року, судом викликалися ОСОБА_1 і його адвокат.
Від адвоката Боднарюка В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на адресу суду надійшла письмова заява, в якій адвокат просить розглянути справу у його відсутності, а також у відсутності ОСОБА_1 . Провину у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, не визнають, просять закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Просять взяти до уваги клопотання про закриття провадження у справі.
У зв`язку з цим справа розглядається у відсутність ОСОБА_1 і його адвоката Боднарюка В.І. за наявними доказами, що не суперечить вимогам ст.268 КУпАП.
Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали, додані до нього, суд приходить до наступних висновків.
За змістом ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність особи наступає у випадку Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння має наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно п.1.10 ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №311877від 16 грудня 2022 року зазначено: «16.12.2022 року о 20 год. 46 хв. в м.Хотин по вул.Українська,86, водій керував т/з ВАЗ Таврія з д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук, порушення координація рухів) від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з, та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП».
У відповідності до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП регламентовано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В силу ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч.2 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно п.1 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року №1026, встановлено, що ця Інструкція регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів.
Згідно п.5 розділу ІІ вказаної Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Відеозапис, який додано до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №311877 від 16 грудня 2022 року, не відображає всіх подій, які відбувалися 16 грудня 2022 року. Із вказаного відеозапису не вбачається можливим встановити факт керування ОСОБА_1 о 20 годині 46 хвилин в м.Хотин по вул.Українська транспортним засобом ВАЗ Таврія, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Крім цього, враховуючи, що поліцейськими не проводилася безперервна відеофіксація, в протоколі про адміністративне правопорушення також відсутні свідки вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зібрані по справі докази, які досліджені безпосередньо під час судового розгляду справи, вказують на те, що факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не доведено.
У відповідності до п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби). При цьому в додатку І до Інструкції наведена Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У порушення вимог Інструкції, до матеріалів справи додано направлення на проведення огляду ОСОБА_1 на огляд за допомогою алкотестера ДРАГЕР 0453, однак у графі «год. хв.» відсутній час такого направлення, а також в направленні ОСОБА_1 до медичного закладу Хотинської БЛ відсутній час такого направлення, так як не заповнена працівниками поліції графа «год. хв.».
Крім того, в матеріалах справи відсутні жодні докази щодо тимчасового затримання транспортного засобу, а також складення Акту огляду та затримання транспортного засобу.
Таким чином, зібрані по справі докази, які досліджені безпосередньо під час судового розгляду справи, вказують на те, що факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , не доведено.
Крім цього, Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18 грудня 2018 року, визначено чіткий перелік пристроїв, за допомогою яких працівникам поліції надано право проводити відео фіксацію, серед яких не встановлено право поліцейським здійснювати відоефіксацію власними мобільними пристроями.
Таким чином, наданий до матеріалів справи відеозапис, який є приривистим, не може бути належним і допустимим доказом у справі.
Зазначені обставини дають суду підстави для визнання недоведеними відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 від 16 грудня 2022 року.
Згідно ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Статтею 265-2 КУпАП визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ч.1, 2, 3, 4 ст.130 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.
Як вбачається, в матеріалах справи відсутні жодні докази щодо тимчасового затримання транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , складення Акту огляду та затримання транспортного засобу, а також направленнями на проведення огляду ОСОБА_1 за допомогою алкотестера ДРАГЕР 0453 та до до медичного закладу Хотинська БЛ.
Аналізуючи досліджені судом докази, суд вважає, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення ОСОБА_1 суперечать приписам ст.266 КУпАП, що має наслідком його недійсність (ч.5 ст.266 КУпАП), а складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП у даному випадку мало місце без дотримання обов`язкових умов, які законом передбачені як підстави для вчинення такої процесуальної дії.
Ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Згідно ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.
Відповідно до ст.62 Конституції України, згідно якої усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.
У рішенні у справі «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia»,заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
Таким чином, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, так як доказів порушення ним вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху не має.
Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки прямих, безспірних і безсумнівних доказів його вини в ході судового розгляду справи не добуто, вини не встановлено, крім того суду не надано достатньо доказів про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження по справі слід закрити за відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33-35, 252, 247, 280, 284-285 КУпАП, суд
п о с т а н о в и в:
Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої винесено постанову, до Чернівецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її постановлення.

Суддя Інна КАЦАРЕНКО