Провадження № 3/742/34/23
Єдиний унікальний № 742/3363/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі: головуючої судді Короткої А.О., при секретарі судового засідання Богуш Л.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.122-2, ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

26.11.2022 року щодо ОСОБА_1 було складено три протоколи про адміністративні правопорушення за те, що 26.11.2022 року о 22 год. 55 хв. ОСОБА_1 в м.Прилуки Чернігівської області по вул.Бособрода керував автомобілем Skoda Karоq, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (хитка хода, нечітка вимова, запах алкоголю з ротової порожнини), проте від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився на відеозапис, а також за те, що водій не вибрав безпечної швидкості руху та не впорався з керуванням, в результаті чого автомобіль потрапив у ДТП та отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.2.5, 12.1 ПДР України.

Окрім цього, за те, що водій не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів та гучномовця транспортного засобу працівників поліції та був зупинений на перехресті вулиць Пирятинська-Гвардійська, чим порушив вимоги п.2.4, 8.9 (б) ПДР України.

На підставі ст.36 КУпАП справу про адміністративне правопорушення №742/3363/22 (провадження 3/742/34/23) відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, слід об`єднати в одне провадження зі справою №742/3365/22 (провадження 3/742/1418/22) про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та зі справою №742/3369/22 (провадження 3/742/1420/22) про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП. Об`єднаній справі присвоїти номер №742/3363/22 (провадження 3/742/34/23), оскільки дана справа надійшла до суду першою.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представниця адвокатка Зарічна Л.А. не з`явилися, але остання подала до суду письмове клопотання про закриття адміністративного провадження, в якому просила закрити адміністративні провадження за ч.1 ст.122-2 та ст.124 КУпАП на підставі ст.38 КУпАП, тобто у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, а за ч.1 ст.130 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до КУпАП підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до КУпАП чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122-2 та ст.124 КУпАП, такі були складені 26.11.2022 року о 23 год. 05 хв. та 26.11.2022 року о 23 год.15 хв. за те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Skoda Karоq, д.н.з. НОМЕР_2 , по вулиці Пирятинській в м.Прилуки Чернігівської області не виконав вимогу працівників поліції про зупинку та не вибрав безпечну швидкість руху, в результаті чого не впорався з керуванням та потрапив у ДТП, внаслідок чого його автомобіль отримав механічні пошкодження.

Зважаючи на ті обставини, що з часу вчинення даних правопорушень минуло більше 3 місяців, то представниця ОСОБА_1 адвокатка Зарічна Л.А. провадження в цій частині просила закрити на підставі ст.38 КУпАП.

Окрім цього, відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 допустив порушення правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 26.11.2022 року о 23 год.00 хв. відносно ОСОБА_1 , вбачається, що останній 26.11.2022 року о 23 год. 00 хв. в м.Прилуки Чернігівської області по вул.Бособрода, керуючи транспортним засобом Skoda Karоq, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

На підтвердження даного факту до суду разом із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №065598 від 26.11.2022 року було надано відеозапис з бодікамери.

Проте, на переконання представниці ОСОБА_1 адвокатки Зарічної Л.А., наявні в матеріалах адміністративного провадження докази не можуть вважатися належними та допустимими, оскільки суперечать пункту «а» ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.256 КУпАП та в повній мірі суперечать один одному, виходячи з наступного.

По-перше, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали б сумніви у суду. В той же час, надані до протоколу відеозаписи, не підтверджують дані обставини, оскільки протирічать один одному, так як не містять інформації про те, що саме ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом, а сама по собі відмова від проходження огляду на стан сп`яніння особою, яка не здійснювала керування транспортним засобом, не тягне за собою відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

По-друге, до матеріалів справи додано відеозапис за 05.01.2017 року, хоча зазначені у протоколі події відбувалися 26.11.2022 року.

По-третє, матеріали справи не містять відомостей про номер та серію відеокамери, дату її виробництва та назву камери, на яку здійснювався відеозапис, проходження нею відповідної повірки (сертифікації).

По-четверте, у матеріалах справи відсутній оригінал відеозапису з нагрудної камери, а лише міститься диск, що є його копією, тобто в матеріалах справи відсутнє джерело походження відеозапису, що унеможливлює встановлення дійсної дати такої фіксації.

По-п`яте, недолучення до справи працівниками поліції свідоцтва технічного приладу «відеокамери» не дає можливості встановити той факт, що відеозапис на камеру у відношенні ОСОБА_1 було проведено спеціальним технічним засобом, який входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху. Ці обставини, в свою чергу, позбавляють сторону захисту можливості перевірити та зробити висновок про те, чи були поліцейським під час складання даного протоколу дотримані вимоги законодавства щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та чи не було порушено прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час його складання.

По-шосте, інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18.12.2018 року, містить чіткий перелік пристроїв, за допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію, однак не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію порушень правил дорожнього руху власними мобільними пристроями. Надані ж разом із протоколом відеозаписи не дають можливість встановити, за допомогою якого саме приладу було здійснено таке фіксування.

По-сьоме, до матеріалів справи долучено відеофайл, який відображає лише частину подій, які нібито відбувалися за участю ОСОБА_1 . До того ж, вказане на ньому зображення подій, рухів, розмов, не відповідає звуку, який супроводжує ці зображення, а відтак ставить під сумнів його належність та допустимість в якості доказу.

При вказаних обставинах відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а сам по собі наявний протокол про адміністративне правопорушення не дає достатньо підстав для впевненого і переконливого висновку щодо доведеності його вини в скоєнні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Зазначені обставини свідчать про порушення працівником поліції процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №065598 від 26.11.2022 року за ч.1 ст.130 КУпАП.

По-восьме, пунктом 8 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» передбачена відповідна форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка має бути видана поліцейським особі, яку направляють до медичного закладу. Проте, посилаючись на ті обставини, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, працівниками поліції до матеріалів справи не додано відповідного направлення, що ставить під сумнів наявність такого та не виключає ті обставини, що ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження медичного огляду не направлявся, а відтак і від проходження такого ОСОБА_1 не відмовлявся.

По-дев`яте, підставою, яка, на думку представниці ОСОБА_1 адвокатки Зарічної Л.А., також свідчить про незаконність наданих поліцейським доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є те, що йому не було належно роз`яснено його права і забезпечено реальне право на допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його права на правовий захист та свідчить про істотне порушення його прав при складанні протоколу та ставить під сумнів доведеність його вини, тобто у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що перед складанням адміністративного протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст.55, 56, 59, 63, Конституції України та ст.268 КУпАП, у тому числі право на адвокатську допомогу, що є порушенням його конституційних прав та права на захист (а.п.23-26).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання про те, що дана справа в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122-2 та ст.124 КУпАП підлягає закриттю, оскільки на момент розгляду таких з часу складення протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД №065600 від 26.11.2022 року (а.п.6) та серії ААД №065599від 26.11.2022 року (а.п.11) дійсно вже пройшов трьохмісячний строк, передбачений ст.38 КУпАП.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, то суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення (проступок) характеризується низкою ознак. Це, насамперед, діяння, поведінка, вчинок людини, дія чи бездіяльність, а також акт зовнішнього вияву ставлення особи до реальної діяльності інших людей, суспільства, держави. Закону непідвладні переконання, думки людей, якщо вони не знайшли зовнішнього вияву.

Діяння визнають адміністративним правопорушенням за наявності чотирьох ознак: суспільної шкідливості, протиправності, вини й адміністративної караності.

Суспільна шкідливість дії чи бездіяльності означає, що вона заподіює або створює загрозу заподіяння шкоди об`єктам адміністративно-правової охорони, які передбачено в ст.9 КУпАП.

Протиправність означає, що дію чи бездіяльність прямо заборонено адміністративно-правовими нормами. Ознака протиправності вказує також на неприпустимість аналогії закону, що сприяє зміцненню законності, виключає можливість притягнення до адміністративної відповідальності за діяння, не передбачені законодавством про адміністративні правопорушення.

Адміністративним правопорушенням (проступком) може бути тільки винне діяння.

Вина полягає в психічному ставленні особи до діяння та його шкідливих наслідків і може бути умисною або необережною.

Адміністративні правопорушення (проступки) розрізняють за специфічними ознаками, властивими їх об`єктивній і суб`єктивній сторонам.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення належать ознаки, притаманні об`єкту, об`єктивній і суб`єктивній сторонам та суб`єкту правопорушення.

Основною й обов`язковою ознакою об`єктивної сторони є протиправне діяння, відсутність якого виключає склад будь-якого адміністративного правопорушення. Всі інші ознаки мають факультативний характер.

Місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя та засоби вчинення проступку можуть бути обов`язковими ознаками, якщо їх включено до конкретного складу проступку (наприклад, окремі діяння визнають адміністративними правопорушеннями лише в разі вчинення їх у громадському місці, часто в диспозиціях вказують на спосіб вчинення проступку грубе, злісне порушення, прихована передача тощо). В інших випадках їх можуть визнавати обставинами, що пом`якшують або обтяжують відповідальність (наприклад, вчинення правопорушення в умовах стихійного лиха або за інших надзвичайних обставин обтяжує адміністративну відповідальність).

Суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення становить пов`язаний з його вчиненням психічний стан особи. До ознак, властивих суб`єктивній стороні, належать вина, мотив і мета вчинення правопорушення.

Вина основна й обов`язкова ознака суб`єктивної сторони будь-якого адміністративного проступку. Це психічне ставлення особи до вчиненого нею суспільно шкідливого діяння та його наслідків, яке виявляється у формі умислу або необережності.

Адміністративне правопорушення визнають вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії (бездіяльності), передбачала її шкідливі наслідки й бажала їх або свідомо допускала їх настання.

Усвідомлення протиправного характеру діяння та передбачення шкідливих наслідків становлять інтелектуальні ознаки умислу, а бажання або свідоме допущення наслідків вольову ознаку.

Адміністративне правопорушення визнають вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії (бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення (самовпевненість), або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла передбачити (недбалість). Якщо поняття умислу пов`язано з психічним ставленням особи до свого діяння та його наслідків, то під час визначення необережності до уваги беруть лише ставлення до шкідливих наслідків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, ст.280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Так, положеннями ст.251, 252 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушенн, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права - це фундаментальний правовий принцип і правова доктрина, яка передбачає, що жодна людина не є вище закону, що ніхто не може бути покараним державою, крім як за порушення закону, і що ніхто не може бути засудженим за порушення закону іншим чином, ніж у порядку, встановленому законом.

Відповідно положень ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного/наркотичного сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

При цьому основною ознакою зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом. Зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у обов`язковій наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема керування транспортним засобом, та наявності ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

При наявності у особи, яка керувала транспортним засобом, ознак алкогольного/наркотичного сп`яніння та відмова такої особи від проходження медичного огляду на стан сп`яніння є підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників поклав на водіїв транспортних засобів обов`язок пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Такий порядок передбачений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Проте, доданий до матеріалів справи відеозапис, не містить інформації про те, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом, а сама по собі відмова від проходження огляду на стан сп`яніння особою, яка не здійснювала керування транспортним засобом, не тягне за собою відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Окрім цього, доданий відеозапис датується 05.01.2017 року, але в протоколі зазначено про події, що відбувалися 26.11.2022 року. При цьому у долученому відеофайлі відображано лише частину подій, які нібито відбувалися за участю ОСОБА_1 , до того ж вказане на ньому зображення подій, рухів, розмов, не відповідає звуку, який супроводжує такі зображення, що свідчить про його належність та допустимість як доказу.

За вказаних вище обставин у матеріалах даної справи відсутності докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку від огляду на стан алкогольного сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не дає суду достатньо підстав для впевненого і переконливого висновку щодо доведеності його вини в скоєнні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Крім того, зазначені обставини свідчать про порушення працівником поліції процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №065598 від 26.11.2022 року за ч.1 ст.130 КУпАП.

Аналогічні позиції стосовно допущених працівниками поліції порушень оформлення матеріалів справи та інших документів у справах про адміністративні правопорушення, викладені Верховним Судом у постановах по справі №216/5226/16-а від 18.07.2019 року (доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення), по справі №177/525/17 (2-а/177/23/17) від 08.07.2020 року (сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення), по справі №524/5536/17 від 15.11.2018 року (відеозапис, поданий на підтвердження факту порушення ПДР, є неналежним доказом, якщо в протоколі немає посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис).

Верховини Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 також вказав, що візуальне спостереження за вчиненням адміністративного правопорушення працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку та підтверджує факт скоєння правопорушення. Якщо в ході виявлення правопорушення застосовувався технічний засіб, він має бути зазначений у протоколі про адмінправопорушення, як то передбачено ст.256 КУпАП.

Верховним Судом визначено, що якщо у протоколі про накладення адмінправопорушення не вказано технічний засіб, яким здійснений фото або відеозапис, і відсутні інші докази вчинення адмінправопорушення, то провадження підлягає закриттю на підставі ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адмінправопорушення.

Окрім цього, як зазначає в письмових поясненнях адвоката Зарічна Л.А., ОСОБА_1 не були належним чином роз`яснені його права і не забезпечено реальне право на допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його права на правовий захист та свідчить про істотне порушення його прав при складанні протоколу, а також ставить під сумнів доведеність вини правопорушника. У матеріалах справи дійсно відсутні будь-які докази того, що перед складанням адміністративного протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст.55, 56, 59, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, у тому числі право на адвокатську допомогу, що є порушенням його конституційних прав та права на захист.

Практика Європейського суду з прав людини відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» є джерелом національного права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій. Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Дані обставини передбачені і ст.62 Конституції України.

Також ст.62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене вище, очевидним є висновок про недоведеність у судовому порядку обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, вивчивши письмові пояснення представниці ОСОБА_1 адвокатки Зарічної Л.А. та дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання у тому, що суть правопорушення, викладена в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, не відповідає фактичним обставинам та не узгоджується з диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами, які б у своїй сукупності мали значення для розгляду справи по суті та встановлення наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення.

Викладені порушення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також неповнота і однобічність при складанні протоколу є безумовною підставою для закриття адміністративного провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, що має місце в даному випадку.

На підставі викладеного, керуючись ст.38, 130, 247, 283-289 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1 на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, щодо ОСОБА_1 на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.

Суддя Анна КОРОТКА