Справа № 464/6362/22 Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 33/811/284/23 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Яцишина Андрія Володимировича, розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Яцишина Андрія Володимировича на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 03 лютого 2023 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 536 грн 80 коп. судового збору.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 29 листопада 2022 року о 12:40 год, на вулиці Бандери, 51 у місті Львові, керуючи автомобілем марки «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість, не надав дорогу пішоходу та здійснив на пішохода ОСОБА_3 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла отримала легкі тілесні ушкодження та було пошкоджено її майно. Окрім цього, ОСОБА_1 будучи причетним до вказаної дорожньо-транспортної пригоди, не залишився місці події та не повідомив органу поліції про обставини ДТП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3(б), 2.10(а,д), 18.1 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з даною постановою захисник адвокат Яцишин А.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Сихівського районного суду м. Львова від 03 лютого 2023 року, оскаржувану постанову змінити в частині накладення стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП, а саме накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 , його щире каяття, не взяв до уваги те, що дорожньо-транспортна пригода за участі ОСОБА_1 сталась вперше. Натомість суд першої інстанції не зазначив жодної обставини, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення та застосував до такого фактично найсуворіший вид стягнення, передбачений ст.124 КУпАП.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що ОСОБА_4 не брав участі в судовому засіданні першої інстанції, що відбулось 03.02.2023, копію оскаржуваної постанови було видано останньому 16.02.2023 про що було зроблено відмітку в матеріалах справи, відтак вважає такий строк пропущений з поважних причин.

У судове засідання апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_3 не з`явилися, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце судового розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка вказаної особи в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , виступ захисника адвоката Яцишина А.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Доводи захисника щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Частиною 7 ст. 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в суду апеляційної інстанції не викликає сумнівів та така в апеляційній скарзі не оспорюється.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, зокрема даними, що містяться у: протоколі про адміністративні правопорушення серії ААД № 363896(а.с.1) та серії ААД № 363895 від 08 грудня 2022 року (а.с.16), які відповідають вимогам ст. 256 КУпАП та якими зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення; протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29 листопада 2022 (а.с.38); даних схеми місця ДТП, яка сталася 29 листопада 2022 року (а.с.44); письмових поясненнях потерпілої ОСОБА_3 від 07 грудня 2022 року (а.с.28); письмових поясненнях ОСОБА_1 від 08 грудня 2022 року (а.с.29); рапортах начальника ВРЗСТ СВ Львівського РУП № 1 ГУНП у Львівські області майора поліції О.Вольського від 29.11.2022 (а.с.35,48); рапорті інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 УПП у Львівські області ДПП лейтенанта поліції Пиріг А.Б. (а.с.36); рапорті інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 УПП у Львівські області ДПП молодшого лейтенанта поліції Н.Якиміва від 29.11.2022 (а.с.37); фототаблиці до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29 листопада 2022(а.с.45); та інших матеріалах справи у їх сукупності.

Оцінивши наведені вище докази в їх сукупності, які є належними та достатніми для підтвердження у поза розумний сумнів доведення порушення Правил дорожнього руху суддя першої інстанції дійшов правильного висновку, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, його вину доведено повністю.

При цьому апеляційний суд враховує, що наведені вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП, то диспозиція вказаної статті передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 363896 від 08 грудня 2022 року (а.с.1) 29 листопада 2022 року о 12 год 40 хв, на вул. С.Бандери, 51, у м. Львові, керуючи автомобілем марки «Nissan», номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до вказаної дорожньо-транспортної пригоди, не залишився на місці та не повідомив про подію підрозділ поліції, чим порушив вимоги п. 2.10а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Згідно з письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_3 (а.с.3) 29 листопада 2022 року близько 12 год. 40 хв., за адресою: вул. С.Бандери, 51, у м. Львові, остання переходила проїзну частину на нерегульованому пішохідному переході в напрямку пошти. Перейшовши половину дороги раптово відбувся наїзд на швидкості, автомобілем «Nissan», номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок зіткнення вона вдарилась і впала на капот, відчувши різку біль в руці. Вказує, що зійшла з проїзної частина, перебувала в стані шоку. Вподальшому водій проїхав і побачив, що вона дивиться на його номер, зупинився і вийшов в напрямку руху до неї зі словами: Я Вас не побачив. Зазначає, що зважаючи на фактор повітряної тривоги пішла в сторону школи, де відчула біль лівої сторони голови та шиї, після цього звернулась за медичною допомогою. Також зазначає, що в результаті наїзду отримала тілесні ушкодження, витрачала кошти на лікування.

Відповідно до п.п. 2.10 а Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

При цьому, за змістом пункту 2.10 Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій також зобов`язаний: б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання до медичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди; є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Разом з цим, матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 , ставши причетним до дорожньо-транспортної пригоди, будучи зобов`язаним вчинити дії, передбачені пунктом 2.10 Правил дорожнього руху, цього не зробив і залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія вперше строком на два роки, та за весь час керування транспортними засобами не притягався до адміністративної відповідальності, ситуація, що мала місце 29.11.2022 сталася вперше, не спростовують висновки судді суду першої інстанції про невиконання обов`язків згідно з п. 2.10 Правил дорожнього руху і залишення місця пригоди.

Так, згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 обов`язків згідно з п. 2.10 Правил дорожнього руху України і залишенням місця пригоди, поліцейські вживали заходів для встановлення її учасника, транспортного засобу, не збережено всіх слідів пригоди, втрачено можливість встановити та зафіксувати дійсні наслідки.

За таких обставин, суддя суду першої інстанції, з`ясувавши фактичні обставини справи, переконливо дійшов висновку про доведеність факту порушення ОСОБА_1 п.2.10.а Правил дорожнього руху України, та про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги про необґрунтованість призначеного ОСОБА_1 адміністративного стягнення, то такі не заслуговують на увагу.

Так, санкція за більш тяжке адміністративне стягнення ст. 122-4 КУпАП передбачає декілька альтернативних видів адміністративних стягнень, а саме штраф в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб, застосування одного із видів яких залежить від обставин справи, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається в межах статті закону, яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

При обранні ОСОБА_1 виду та розміру адміністративного стягнення суддя першої інстанції в повній мірі врахував характер вчинених правопорушень, ступінь його вини, його ставлення до скоєного, особу порушника, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст.ст. 33, 36 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративні правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 визнав свою вину та щиро розкаявся, не можуть бути достатніми підставами для пом`якшення призначеного адміністративного стягнення, враховуючи те, що водій грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України та після ДТП залишив місце пригоди.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити адвокату Яцишину Андрію Володимировичу строк на апеляційне оскарження постанови Сихівського районного суду м. Львова від 03 лютого 2023 року. Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Яцишина Андрія Володимировича - залишити без задоволення, а постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 03 лютого 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук