Справа № 559/443/23
Провадження № 3/559/324/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2023 м. Дубно

Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Панчук М.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділу державного нагляду (контролю) в Рівненській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 07.02.2023 № 0023266 (а.с. 2), 07.02.2023 о 10:20 ОСОБА_1 в м. Дубно по вул. Грушевського, 113, провадив господарську діяльність з перевезення пасажирів автомобілем - таксі «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 , без державної реєстрації як суб`єкт господарювання та отримання ліцензії.

ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, будучи належно повідомленим про час, дату та місце розгляду справи.

Від захисника - адвоката Пасічника Ю.О. надійшла заява про відкладення розгляду справи.

При вирішенні питання щодо можливості розгляду справи, суддя робить такі висновки.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП адміністративна справа за ч. 1 ст. 164 КУпАП не відноситься до категорії справ, де присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язкова. Таким чином, суддя приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Разом з тим, захисник повторно не з`явився у судове засідання, будучи належно повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, та вдруге направив письмову заяву про відкладення судового засідання у справі, а відтак суддя вбачає підстави розгляду справи за відсутності останнього, визнаючи необгрунтованою неявку останнього.

Дослідивши матеріали справи, суддя зробив такі висновки.

Як вбачається із протоколу № 0023266, ОСОБА_1 інкримінується неправомірна здійснення господарської діяльності (а.с.2), разом з тим, у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення у графі "підпис особи, щодо якої складено протокол" відсутній підпис ОСОБА_1 , при цьому у графі "свідки", при яких мав би бути зафіксований факт відмови від підпису такого протоколу порушником, зазначено - відсутні. Окрім того, у протоколі про адміністративне правопорушення у графі "підпис, прізвище та ініціали особи, яка притягається до адміністративної відповідальності" зазначено лише " ОСОБА_1 ", однак відсутній підпис особи, як і не зазначено про відмову від пидспису такою особою. В графі "пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (можуть бути додані окремо)" зазначено - покинув місце перевірки під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, проставлено підпис ОСОБА_2 , однак до матеріалів справи не долучено будь-яких підтверджень виклику такого порушника до компетентного органу з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення за участі особи, відносно якої такий складається, залучення свідків події, зокрема того, що така особа покинула місце складання протоколу, як вказано у такому протоколі, як і не надано відеозапису, на якому є звук, вказаних подій.

Із відеозапису 2048MEDIA (а.с.3) вбачається, що особи у формі підходять до транспортного засобу синього кольору та спілкуються з особою, яка знаходиться на місці водія, однак звук у відеозаписі відсутній, а тому встановити зміст спілкування не представляється можливим. При цьому, на вказаному відеозаписі відсітні будь-які ідентифікуючі ознаки транспортного засобу, зокрема державний номерний знак.

На відеозаписі НОМЕР_3 зафіксовано як ідентифікується транспортний засіб «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 , синього кольору, однак на відеозаписі не зафіксовано водія такого автомобіля (а.с. 3).

Із фотозображення (а.с. 4) вбачається, що біля автомобіля «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 ,, стоять особи у формі, однак не можливо ідентифікувати особи, яка сидить на місці водія, через неналежну якість фотозображення, не можливо ідентифікувати колір даного транспортного засобу.

Суддя, дослідивши зазначені докази, не вбачає їх достатніми для встановлення події та складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАп відносно ОСОБА_1 з огляду на таке.

Відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Норма ст. 164 КУпАП носить бланкетний характер, оскільки в наведеній диспозиції відсилає до закону, що регулює певні види господарської діяльності, тому в протоколі про адміністративне правопорушення має зазначатися відповідна норма спеціального закону, який регламентує господарську діяльність, що потребує ліцензування або державну реєстрацію суб`єкта господарювання.

Аналогічна правова позиція щодо обставин, за яких дії особи можуть бути визнані підприємницькою діяльністю, була висловлена Верховним Судом України у п. 4 Постанови його Пленуму від 25.04.2003 р. №3 "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності", де зазначено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення потрібно з`ясувати чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зокрема, згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, окрім усіх необхідних реквізитів, має бути обов`язково зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, він не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та окрім вищевказаних недоліків, останній не містить посилання на норми закону, який регламентує господарську діяльність, що потребує ліцензування або державну реєстрацію суб`єкта господарювання, зважаючи на бланкетність ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам КУпАП, справа про адміністративне правопорушення не містить доказів, які об`єктивно підтверджують систематичне заняття ОСОБА_1 даною господарською діяльністю, відсутні будь-які свідкі події, зокрема пасажири, які скористалися послугами перевезення, відсутні кошти, які отримав ОСОБА_1 за надані послуги, що спростовує вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП, при цьому долучений до матеріалів справи та досліджений у судовому засіданні відеозапис не містить звуку та неможливо встановити, яку інформацію несе останній, а відтак такий суддею визнаний недостатнім.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова судді має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, а також іншими документами.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов?язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Таким чином суддя вважає, що поза розумним сумнівом відсутній факт провадження ОСОБА_1 господарської діяльності з перевезення пасажирів, оскільки не підтверджується достатніми доказами, дослідженими в справі, а протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний достатнім доказом вчинення такого правопорушення з огляду на те, що в такому протоколі фіксуються відомості події і останній оцінюється на рівні з іншими доказами у справі.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Виходячи з викладеного та з огляду на диспозицію ч. 1 ст. 164 КУпАП, ОСОБА_1 , в досліджуваній ситуації, не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, а в його діях відсутній склад цього адміністративного правопорушення та суддя приходить до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ч. 1 ст. 164, ст.ст. 283 - 284 КУпАП, суддя

постановив:

закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайоний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя М.В. Панчук