Справа № 226/3/23
ЄУН № 226/3/23
Провадження № 3/226/3/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2023 року суддя Димитровського міського суду Донецької області Рибкін Олексій Анатолійович, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

02.01.2023 року до Димитровського міського суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 113851 від 06.10.2022 року відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, згідно якого 06.10.2022 року о 16 год. 00 хвил. на автошляху М30, 1042 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Фольксваген Каді, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей. Від проходження в установленому порядку медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я МЛ №4 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Захисник Сакун В.А. надав до суду пояснення, в яких зазначив, що в матеріалах справи наявне направлення, яке не вказано у протоколі, тобто було додатком після складання протоколу, а тому не є належним доказом направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для належного огляду. Пояснення свідків, які додаються, написані одним почерком, та мають ідентичний зміст, що вказує, на те, що вони були складені поліцейським ОСОБА_3 , а не відображають події, які бачили та можуть підтвердити свідки. Тобто ці пояснення не є належними докази обставин. А потрібно викликати свідків для надання свідчень у судовому засіданні. За диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто за змістом протоколу ОСОБА_1 ставиться в провину правопорушення, а саме відмова від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння. Між тим, у поясненнях свідків вказано, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння. В той час, як ОСОБА_1 не пропонувалось (за змістом протоколу та направлення) пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Це вказує на недостовірність пояснень свідків та інший зміст правопорушення, аніж той, що ставився в провину ОСОБА_1 . Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27.06.2019 року (справа N«560/751/17адміністративне провадження №K 9901/2047/18) «пояснення не є належними доказами правомірності притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бузи беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення». Визначення доказів в справах про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований статтею 251 КУпАП. Статтею 280 КУпАП установлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Оглянувши в сукупності всі докази можна переконливо вказати що відсутні докази «поза розумним сумнівом» у вчиненні ОСОБА_1 , правопорушення, передбаченого ч.1 сг.130 КУпАП - відмови від огляду на стан наркотичного сп`яніння. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Крім того, в порушення вимог ст.251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено достатніх доказів вчинення дій, зазначених в протоколі. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення вини у вчиненні адміністративних правопорушень за ч.1 ст.130 КУпАП. Просив визнати недопустимими доказами пояснення в матеріалах справи, протокол, направлення до медичного закладу та закрити провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення у його відношенні підлягає закриттю з наступних підстав.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В письмових поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , долучених до матеріалів справи, зазначено, що ОСОБА_1 відмовився пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на неодноразові виклики до судового засідання не з`явилися, про причину свого неприбуття суд не повідомили. Відповідно, вказані свідки безпосередньо в судовому засіданні не підтвердили обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, при тому, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, заперечує обставини зазначені в протоколі серії ААД №113851.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не визнає вчинення ним адміністративного правопорушення і свідками безпосередньо в судовому засіданні не підтверджені обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, тому письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не можуть бути прийняті суддею в якості доказу вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У зв`язку з цим, оскільки відсутні будь-які інші докази вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя вважає, що відсутня можливість поза розумним сумнівом встановити наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і провадження по справі у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.62 Конституції України, ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, керуючись ст.ст.130 ч.1, 247 п.1, 266, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 за ст.130 ч.1 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.А.Рибкін