ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/9200/21 Номер провадження 33/814/749/23Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л.І. Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Рябішин А.О., з секретарем судового засідання Журою Н.Л., у відкритому судовому засіданні в м. Полтава апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 02 листопада 2022 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, посвідчення водія НОМЕР_1 проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені суддею суду першої інстанції обставини

Постановою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 02 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп. на користь держави.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 10 листопада 2021 близько 21-23 год у смт Безлюдівка, по вул. Зміївській, 68 А, керував транспортним засобом Volkswagen Passat н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи , яка її подала

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Полтавського районного суду Полтавської області від 02 листопада 2022 року , яке обґрунтовується тим, що в судовому засіданні він присутнім не був та подав апеляційну скаргу протягом визначених законом десяти днів з моменту отримання копії постанови. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову щодо нього скасувати та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На переконання принесеної апеляції вказує, що при розгляді справи були порушенні його права, оскільки вона розглянута без його участі та без належного повідомлення. Також апелянт вказує, що ст. 130 КУпАП є банкетною та відсилає до Правил Дорожнього руху України, проте в оскарженій постанові не зазначено, в порушенні якого пункту ПДР його звинувачують. Посилається ОСОБА_1 на те, що він наполягав на проходженні огляду в медичному закладі, проте працівниками поліції вказана вимога була проігнорована. При цьому, жодних прав йому не роз`яснювалося і направлення на медичний огляд йому не видавалося.

Відзначив, що докази в сукупності не підтверджують порушення ним вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР України.

Позиція апелянта в судовому засіданні апеляційного суду

В судове засідання особа, що притягується до адміністративної відповідальності не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час, день та місце судового розгляду справи шляхом направлення СМС повідомлення на вказаний ними в апеляційній скарзі номер мобільного телефону.

З огляду на викладені обставини, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника.

Мотиви суду

Вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить до таких висновків.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами , які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами є: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків, направленням на проведення обстеження на предмет встановлення ступеня сп`яніння, відеозаписом з нагрудної бодікамери.

Оцінивши зазначені докази суддя прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З такими висновками погоджується апеляційний суд і доводи апеляції вказаних висновків не спростовують.

Як встановлено суддею суду першої інстанції та перевірено в апеляційному суді, зокрема під час перегляду, відеозапису з місця події, зробленого за допомогою службових нагрудних відеокамер на одязі поліцейських, убачається як працівник поліції підійшов до ОСОБА_1 який знаходився за кермом транспортного засобу, із увімкненим двигуном та фарами. Під час спілкування працівник поліції встановила, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, на що останньому в присутності двох було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі чи на місці зупинки транспортного засобу. Відмовившись від проходження огляду на стан сп`яніння, на ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол. З відео також вбачається, що ОСОБА_1 спочатку відмовлявся від підписування протоколу, однак після роз`яснення всіх обставин, останній погодився підписати протокол та отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення та тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

Крім того, зафіксовані на відеозаписі події у повній мірі узгоджуються з іншими доказами, які містяться в матеріалах справи .

Посилання ОСОБА_1 на те, що він відмовився від проходження огляду, оскільки з працівниками поліції виник конфлікт, та він наполягав пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі є нікчемними та судом розцінюється як спосіб захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності. Під час дослідження матеріалів провадження та перегляду відеозаписів долучених до них, підтвердження будь якого конфлікту з працівниками поліції не вбачається, лише підтверджуються лише той факт що всі дії ОСОБА_1 вчиняє добровільно без будь яких примушувань.

Доводи ОСОБА_1 , про те, що матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення апелянта від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, не спростовують факту вчинення ним адміністративного правопорушення.

На твердження апелянта, що при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції належним чином не роз`яснено його права, суд звертає увагу, що в протоколі ОСОБА_1 своїм підписом засвідчив той факт що йому було роз`яснено його права та обов`язки. Матеріали провадження не містять жодної інформації щодо здійснення будь якого тиску на ОСОБА_1 зі сторони національної поліції.

Доводи апелянта, що в сукупності всі наявні докази не підтверджують порушень ним вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР України дійсно найшли своє підтвердження, однак вони жодним чином не впливають на правильність рішення суду першої інстанції. Суд наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення складено на ОСОБА_2 не за фактом перебування в стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, а саме за факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Не є безумовною підставою для скасування постанови та обставина, що справа в суді першої інстанції була розглянута без участі особи , щодо якої складено протокол оскільки не вплинуло на правильність прийнятого рішення і не може бути підставою для скасування постанови із закриттям провадження у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу , що в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 також повторно не з`явився чим позбавив себе можливості надати додаткові пояснення на підтвердження доводів своєї апеляційної скарги.

Крім того , апеляційний суд наголошує на тому, що суд під час розгляду справ про адмінправопорушення, окрім дотримання прав учасників судового провадження, повинен дотримуватися розумних строків розгляду справ, зокрема, розглядати їх в межах строків притягнення до адмінвідповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

Вказаного балансу судом першої інстанції дотримано у повному обсязі.

Всі інші доводи апеляційної скарги з приводу невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не знайшли свого підтвердження, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи, повністю спростовуються матеріалами справи, а тому апеляційний суд вважає, що вони не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суддя суду першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини по справі та обґрунтувавши їх належними і допустимими доказами, постановив законне та обґрунтоване судове рішення про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнення його до адміністративної відповідальності за цією статтею.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням положень ст.33 КУпАП.

Істотних порушень вимог законодавства про адміністративні правопорушення, які були б допущені суддею суду першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

Отже апеляційну скаргу слід залишити без задоволення , а постанову судді щодо ОСОБА_1 - без змін.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення , а постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від ч.1 ст. 130 КУпАП року щодо нього - без змін.

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Рябішин