КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №758/11011/22

06 березня 2023 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Ратнікової В.М.

при секретарі - Шпильовій Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Богдан Олени Олександрівни на постанову Подільського районного суду м. Києва від 13 січня 2023 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в:

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 13 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 536 гривень 80 копійок.

Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 23 січня 2023 року захисник ОСОБА_1 адвокат Богдан Олена Олександрівна подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати постанову Подільського районного суду м. Києва від 13 січня 2023 року та закрити провадження у справі.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 січня 2023 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Богдан Олени Олександрівни на постанову Подільського районного суду м. Києва від 13 січня 2023 року було повернуто особі, яка її подала з огляду на те, що на підтвердження повноважень захисника до апеляційної скарги не було надано витяг з договору про надання правової допомоги.

06 лютого 2023 року захисник ОСОБА_1 адвокат Богдан Олена Олександрівна повторно звернулась до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій просила суд скасувати постанову Подільського районного суду м. Києва від 13 січня 2023 року та закрити провадження у справі.

Також в апеляційній скарзі просила про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обгрунтування заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови зазначала, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 16 січня 2023 року та 17 січня 2023 року уклав договір з Адвокатським бюро «Олени Богдан» про надання правничої допомоги у захисті його інтересів у адміністративному провадженні. 23 січня 2023 року захисником було подано апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, до якої через технічну помилку не було приєднано витяг з договору про надання правової допомоги у зв`язку з чим постановою Київського апеляційного суду від 30 січня 2023 року апеляційна скарга була повернута апелянту.

Зазначає, що вперше апеляційну скаргу було подано протягом десяти днів з дня ухвалення оскаржуваної постанови. Копію постанови Київського апеляційного суду від 30 січня 2023 року про повернення апеляційної скарги було отримано 04 лютого 2023 року (субота), а вже в перший робочий день 06 лютого 2023 року захисником було подано апеляційну скаргу. З огляду на вище викладене, просила суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києвавід 13 січня 2023 року.

Відповідно до вимог ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу- ст. 289 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що 23 січня 2023 року захисник ОСОБА_1 адвокат Богдан Олена Олександрівна подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати постанову Подільського районного суду м. Києва від 13 січня 2023 року та закрити провадження у справі.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 січня 2023 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Богдан Олени Олександрівни на постанову Подільського районного суду м. Києва від 13 січня 2023 року було повернуто особі, яка її подала так як до апеляційної скарги на підтвердження повноважень захисника не було приєднано витяг з договору про надання правової допомоги. Копію постанови Київського апеляційного суду від 30 січня 2023 року про повернення апеляційної скарги було отримано апелянтом 04 лютого 2023 року (субота), а 06 лютого 2023 року захисником було знову подано апеляційну скаргу на постанову Подільського районного суду м. Києва від 13 січня 2023 року .

З огляду на те, що вперше апеляційна скарга була подана захисником ОСОБА_1 адвокатом Богдан О.О. в десятиденний строк з моменту ухвалення оскаржуваної постанови Подільського районного суду м. Києва від 13 січня 2023 року, а після повернення апеляційної скарги постановою Київського апеляційного суду від 30 січня 2023 року та отримання копії цієї постанови апелянтом - 04 лютого 2023 року (субота), вже в перший робочий день 06 лютого 2023 року захисником було повторно подано апеляційну скаргу на постанову Подільського районного суду м. Києва від 13 січня 2023 року, апеляційний суд вважає, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження вказаної постанови слід визнати поважними та вважає можливим поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Богдан Олені Олександрівні процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 13 січня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисник обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції була ухвалена з порушенням норм матеріального права та прийнята при неповному з`ясуванні судом обставин справи.

Зазначає, що судом першої інстнації не встановлено, чи були дії, вчинені Пржеорським О.Ю. 20 листопада 2022 року,умисними та в чому саме полягала перешкода ОСОБА_2 у користуванні речами, чи є ці речі її особистою власністю і до яких наслідків для потерпілої це економічне насильство призвело.

На думку апелянта, суд першої інстанції вийшов за межі викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин - встановлюючи право власності на нерухоме майно, а не перевіривши, які саме речі ніби то перешкоджав забрати потерпілій ОСОБА_1 .

Вказує на те, що, ухвалюючи оскаржувані постанову, суд першої інстнації не звернув увагу, що потерпіла у лютому 2022 року добровільно, під час відсутності вдома ОСОБА_1 , залишила квартиру, забравши з собою особисті речі, спільні гроші та молодшого сина.

Посилається на те, що у зв`язку з наявністю між сторонами, як колишнім подружжя, спорів щодо майна та зникнення майна ОСОБА_1 із квартири АДРЕСА_2 , він у серпні 2022 року, тобто через півроку після залишення квартири ОСОБА_2 , змінив замок у вхідних дверях квартириз метою схоронності його особистого майна, а не з метою чинення перешкоди потерпілій у користуванні майном чи квартирою.

Вказує на те, що ОСОБА_2 , проживаючи постійно в іншому місці, не попереджала ОСОБА_1 про свій прихід до вказаної квартири 20 листопада 2022 року та про своє бажання взяти якісь речі. ОСОБА_1 відкрив двері квартири, почувши стук, та побачив потерпілу біля дверей у супроводі співробітників поліції.

Вказує на те, що ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в постанові суду першої інстнації не вказані негативні наслідки, до яких призвели дії ОСОБА_1 щодо його колишньої дружини, що на думку апелянта виключає його відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник Богдан Олена Олександрівна повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_2 та її представник адвокат Фетісов Євген Павлович в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи апеляційним судом повідомлені у встановленому порядку, причин неявки суду не повідомили, а тому суд вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП , оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та, накладаючи на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 гривень, суд першої інстанції посилався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами з яких вбачається, що потерпіла ОСОБА_2 не має можливості проживати у квартирі, яка належить їй на праві спільної сумісної власності, так як колишній чоловік чинить опір та перешкоджає їй у доступі до квартири шляхом змінення замків у вхідних дверях, в результаті чого вона не має доступу до власних речей та речей сина, які знаходяться у даній квартирі. Такі дії ОСОБА_1 свідчать про вчинення ним економічного насильства щодо ОСОБА_2 , що завдає шкоди її психічному здоррв`ю.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто, умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само у невиконанні термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або у неповідомленні уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство, не виконала терміновий заборонний припис, який стосовно неї був винесений, або не повідомила уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

З аналізу вищевказаних норм права вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема економічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

З наданих суду та досліджених доказів встановлено, що 22 березня 1997 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, що підтверджується копіє свідоцтва про шлюб. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_5 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_6 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 06 липня 2022 року шлюб, зареєстрований 22.03.1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Радянського району міста Києва (відповідний актовий запис № 112) між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розірвано.

Відповідно до довідки ДОП Подільського УП ГУНП у м. Києві старшого лейтенанта поліції Осадчого Богдана гр. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Подільському УП ГУ НП у м. Києві як особа, схильна до вчинення насильства в сім`ї (кривдник).

Зазначено, що 14.12.2019 року від ОСОБА_2 надходив виклик про те, що за адресою: АДРЕСА_1 чоловік ОСОБА_7 буянить, погрожує. Стосовно останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (АПР18 № 144082)

22.07.2021 року від ОСОБА_2 надходив виклик про те, що за адресою: АДРЕСА_1 чоловік ОСОБА_1 вчинив сварку, кричить, погрожує. Стосовно останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (ВАБ № 386927).

10.11.2021 року від ОСОБА_2 надходив виклик про те, що за адресою: АДРЕСА_1 чоловік ОСОБА_1 в нетверезому стані погрожує, кричить та нецензурно вислорвлюється. Стосовно останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (ВАБ № 458368).

19.11.2021 року від ОСОБА_2 надходив виклик про те, що за адресою: АДРЕСА_1 чоловік ОСОБА_1 вчиняє сварку, конфліктує. Стосовно останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (ВАБ № 457519).

04.12.2021 року від ОСОБА_2 надходив виклик про те, що за адресою: АДРЕСА_1 чоловік ОСОБА_1 в нетверезому стані ображає останню та сина ОСОБА_8 . Стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (ВАБ № 457576)

20 листопада 2022 року інспектором СПДН ВП Подільського УПП ГУНП у м. Києві лейтенантом поліції Мінаєвим Богданом Олександровичем було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 496074 відповідно до якого 20 листопада 2022 року, о 12 годині 46 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 громадянин ОСОБА_1 перешкоджав колишній дружині ОСОБА_2 забрати власні речі з помешкання. Зазначено, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив домашнє насильство економічного характеру.

20 листопада 2022 року ОСОБА_1 надав письмові пояснення в яких зазначив, що 20 листопада 2022 року він спав в своїй кімнаті до 14 год. Проснувся він від стуку в двері та підійшов до вхідних дверей. Через двері він почув вимогу співробітників поліції відкрити двері, на що він погодився та впустив співробітників поліції та його колишню дружину з дитиною. Колишня дружина попросила забрати свої особисті речі, на що він дав згоду і вона забрала речі в присутності працівників поліції. В своїх діях порушення закону він не вбачає, з протоколом про адміністративне правопорушення він не згоден.

20 листопада 2022 року ОСОБА_2 надала письмові пояснення з приводу подій, які відбулися 20 листопада 2022 року в квартирі АДРЕСА_2 , в яких зазначила, що вона неодноразово хотіла приїхати до помешкання, де вона проживала та зареєстрована, так як там залишились її речі та речі дитини, які вона хоче забрати. На даний час чоловік ОСОБА_1 не спілкується з нею, змінив замки в квартирі для того, щоб вона не змогла попасти до помешкання та першкоджає. Вказана квартира придбана в шлюбі та є спільним сумісним майном.

Відповідно до інформації Центру надання адміністративних послуг Виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Подільського районного суду м.Києва від 17 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та застосованого до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 170,00 грн. за вчинення психологічного насильства стосовно ОСОБА_2 04 грудня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 .

В суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він дійсно змінив замки у вхідних дверях квартири АДРЕСА_2 в кінці серпня 2022 року, ключів від нових замків квартири своїй колишній дружині ОСОБА_2 він не надав, так як вважає вказану квартиру своєю особистою власністю. Спір щодо вказаної квартири на даний час знаходиться на вирішенні в суді. Пояснив також, що 20 листопада 2022 року , о 12 год. 46 хвилин він спав в квартирі, а тому не чув дзвінків і стуків у вхідні двері квартири ОСОБА_2 та працівників поліції. Умислу перешкоджати ОСОБА_2 зайти в квартиру та забрати її речі та речі дитини у нього не було.

Надавши оцінку вказаним доказам та поясненням в сукупності з нормами матеріального права, які регулюють вказані правовідносини, суд першої інстанції пришов до вірного висновку про вчинення ОСОБА_1 20 листопада 2022 року , о 12 годині 46 хвилин, по АДРЕСА_1 економічного насильства щодо колишньої дружини ОСОБА_2 , чим завдав шкоди її психічному здоров`ю, так як перешкоджав їй забрати власні речі з квартири.

З досліджених доказів вбачається, що квартира АДРЕСА_2 була придбана на підставі договору купівлі-продажу 29.05.2001 року, тобто, під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, в судовому порядку вирішується спір між подружжям щодо вказаного майна, рішення у даній справі не прийнято. Потерпіла ОСОБА_2 зареєстрована у вказаній квартирі з 28.04.2015 року по даний час. В серпні 2022 року ОСОБА_1 змінив замки у вказаній квартирі.

20 листопада 2022 року ОСОБА_2 прийшла за адресою: АДРЕСА_1 , де вона проживала та зареєстрована, щоб забрати у вказаній квартирі свої речі та речі дитини, які там залишились, проте, змушена була викликати працівників поліції, так як колишній чоловік ОСОБА_1 змінив в квартирі замки та не відкривав їй двері.

З пояснень інспектора СПДНВП Подільського УП ГУНП у м.Києві капітана поліції Кроткіх Алли Степанівни від 10.01.2023 року вбачається, що 20.11.2022 року вона перебувала на добовому чергуванні та прибула на виклик " домашнє насильства" за адресою : АДРЕСА_1 . В помешканні перебував колишній чоловік заявниці ОСОБА_1 , який не відчиняв двері квартири. Замки було змінено, на телефонні дзвінки не відповідав. Гр. ОСОБА_1 знаходився в помешканні постійно, знав, що ми знаходимось за дверима, але категорично відмовився відчиняти двері. Більше години наш екіпаж стукав в двері та просили відчинити їх. Після того, як ОСОБА_4 відчинив двері було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, серія ВАВ № 496074 від 20.11.2022 року.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 про те, що судом не встановлено, чи були дії вчинені ОСОБА_1 20 листопада 2022 року умисними та в чому саме полягала перешкода ОСОБА_2 у користуванні речами, чи є ці речі особистою власністю і до яких наслідків для потерпілої це економічне насильство призвело, суд апеляційної інстанції відхиляє, так як ОСОБА_1 були вчинені умисні дії з метою перешкоджання колишній дружині ОСОБА_2 забрати власні речі з квартири, як виразились у тому, що він змінив замки у вказаній квартирі в серпні 2022 року та не відчиняв двері квартири ОСОБА_2 20.11 2022 року навіть у присутності працівників поліції на протязі години.

Доводи ОСОБА_1 про те, що такі його дії були обумовлені бажанням зберегти своє особисте майно, а не бажанням чинити перешкоди потерпілій у користуванні майном чи квартирою, апеляційний суд вважає безпідставними, так як ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не було надано доказів того, що потерпілою ОСОБА_2 вчинялись якісь дії, які б загрожували збереженню його особистого майна.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції вийшов за межі викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин - встановлюючи право власності на нерухоме майно, не перевіривши при цьому, які саме речі ніби то перешкоджав забрати ОСОБА_1 потерпілій, апеляційний суд вважає безпідставними, так як судом, з огляду на диспозицію ч.1 ст.173-2 КУпАП, об`єкт вказаного правопорушення, об`єктивну та суб`єктивну сторони даного правопорушення, встановлювались обставини та досліджувались докази для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, з`ясовувались обставини вчинення вказаного правопорушення, дії ОСОБА_1 щодо ОСОБА_2 , характер вказаних дій, їх направленість. З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 496074 від 20.11.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП, так як вчинив домашнє насильство економічного характеру - перешкоджав колишній дружині ОСОБА_2 забрати власні речі з помешкання за адресою: АДРЕСА_1 . З огляду на зазначене, суд першої інстанції і перевіряв наявність у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права на вказану квартиру та права ОСОБА_2 забрати її власні речі з вказаної квартири на та дії ОСОБА_1 щодо перешкоджання забрати вказані речі.

Аналізуючи зазначене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції,згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушенння і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвокатаБогдан Олени Олександрівни.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Богдан ОленіОлександрівні процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 13 січня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Богдан Олени Олександрівни залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 13 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: