3/337/68/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023р. Суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя Мурашова Н.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.126 КУпАП, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом по адміністративне правопорушення ААД №106096, складеним 25.11.2022р. поліцейським ВРПП Мелітопольського РУП в Запорізькій області, старшим сержантом поліції В`юнік І., 25.11.2022р. 13.40год по вул..Міська,2 м.Запоріжжя водій керував автомобілем «ЗАЗ 119307», не маючи права керування транспортним засобом, чим порушив п.2.1 а) ПДР. Правопорушення вчинив повторно 08.11.2022р., постанова ЕАО 5250405 від 22.01.2022р. за ч.2 ст.126 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_2 звинувачується у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

08.02.2023р. до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Прядко Д.В. про закриття провадження у цій справі у зв`язку з відсутністю в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення. Клопотання мотивує тим, що ч.5 ст.126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування ним, вчинене повторно протягом року. Доказом повторності вчинення адміністративного правопорушення є постанова відповідного органу про накладання адміністративного стягнення. Натомість матеріали справи відносно ОСОБА_2 таких доказів не містять, постанова про накладання на нього адміністративного стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП з відміткою про набрання законної сили, до протоколу не додана. Долучена до справи довідка щодо повторності вчинення адміністративного правопорушення не є належним доказом. Таким чином, поліцейським не перевірено та не доведено правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Прядко Д.В. пояснив, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 є недопустимим доказом, оскільки містить виправлення частини ст.126, яка встановлює адміністративну відповідальність, а саме за наявним в справі протоколом виправлено з «2» на «5», виправлення поліцейським, що склав протокол, не засвідчено. Крім того, таке виправлення внесено після складання протоколу та вручення його ОСОБА_3 . В наявній у нього копії протоколу такого виправлення немає, що є порушенням чинного законодавства та права особи на захист.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.

Відповідно до ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Крім того, у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме інспектор поліції, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

П.2 ст.6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення ААД №106096 від 25.11.2022р. щодо ОСОБА_1 складений поліцейським з порушенням вимог чинного законодавства.

Зокрема, при формулюванні суті адміністративного правопорушення поліцейським в протоколі не зазначено прізвище, ім`я, по батькові водія, реєстраційний номер транспортного засобу, яким він керував.

Крім того, поліцейський зазначив, що водій повторно вчинив таке порушення ПДР 08.11.2022р. та послався на постанову ЕАО 5250405 від 22.01.2022р., в той час, коли перед цим вказав, що правопорушення вчинено 25.11.2022р. о 13.40год.

Також встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення маються незрозумілі виправлення у графі «відповідальність передбачена ч….ст.126 КУпАП». Ці виправлення поліцейським не засвідчені.

При цьому, згідно з копією протоколу про адміністративне правопорушення, яка після складання була вручена ОСОБА_3 і надана його захисником під час судового розгляду даної справи, протокол фактично було складено за ч.2 ст.126 КУпАП.

Це угоджується із наявним в справі рапортом начальника СП ВП №1 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області, майора поліції Сергієнко О., згідно з яким відносно ОСОБА_1 25.11.2022р. складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП.

Отже, виправлення частини вказаної статті з «2» на «5» були вчинені невстановленою особою після складання протоколу та вручення його копії ОСОБА_3 , що є порушенням п.7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376, за змістом якої не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

У зв`язку з цим суд вважає протокол про адміністративне правопорушення ААД №106096 від 25.11.2022р. неналежним та недопустимим доказом.

Крім того, ч.5 ст.126 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, зокрема, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч.2).

Вказуючи в протоколі на повторність вчинення ОСОБА_2 вказаного адміністративного правопорушення, поліцейський не додав до протоколу документи, що підтверджують факт притягнення ОСОБА_2 протягом року до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, а саме постанови інспектора патрульної поліції УПП в Запорізькій області ЕАО №5250405 від 22.01.2022р..

Сама по собі інформація (довідка) про наявність цієї постанови в базі даних підсистеми «Адмінпрактика» ІТС ІПН, складена (без зазначення дати та номеру) інспектором САП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області Тімоніною О., не є належним доказом повторності вчинення адміністративного правопорушення, оскільки особа вважається притягнутою до адміністративної відповідальності, якщо постанова уповноваженого органу чи суду набрала законної сили, при тому, що постанова може бути оскаржена в установленому законом порядку.

В даній справі відомості про чинність постанови інспектора патрульної поліції УПП в Запорізькій області ЕАО №5250405 від 22.01.2022р. про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП, що є обов`язковою умовою притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, відсутні.

Інші належні та допустимі докази допущення ОСОБА_2 порушення ПДР, а саме керування транспортним засобом, не маючи відповідного права, та повторно протягом року, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, відповідно до ст.7,245,252,280 КУпАП, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, у зв`язку з чим на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі слід закрити.

Керуючись ст.7,9,126,245,247,251,252,254,256,268,280,283 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративного правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя Хортицького районного суду

м. Запоріжжя Н.А. Мурашова 13.02.2023