Справа № 453/35/23
№ провадження 3/453/97/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2023 року м. Сколе

Суддя Сколівського районного суду Львівської області Курницька В.Я., розглянувши матеріали, отримані від Відділення поліції № 3 Стрийського РУП ГУ НП уЛьвівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше до адміністративної відповідальності притягався,

за ч. 2 ст. 1732 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

До Сколівського районного суду Львівської області 05 січня 2023 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 780034 від 27 грудня 2022 року, який складений відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 1732 КУпАП. З даного протоколу вбачається, що 22 грудня 2022 року близько 18:00 години 00 хвилини в АДРЕСА_2 (квартира) ОСОБА_1 вчинив конфлікт із сестрою ОСОБА_2 , обзивав її нецензурно, погрожував та вчиняв психологічний тиск.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причин неявки до відома суду не довів.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази доходжу такого висновку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення - це система передбачених адміністративно-правовою нормою ознак, що характеризують зовнішню сторону правопорушення. Вона включає в себе передусім такі ознаки, як: саме протиправне діяння - дія чи бездіяльність, шкідливі наслідки діяння, причинний зв`язок між протиправним діянням та шкідливими наслідками, що наступили.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 1732 КУпАП є повторне протягом року вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Пункт 3 частини 1 Статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 135331 від 19 листопада 2022 року не містить посилання на те, які саме дії вчинив ОСОБА_1 відносно своєї сестри. У наданому письмовому поясненні потерпіла також не вказала, в чому саме проявлявся психологічний тиск щодо неї з сторони ОСОБА_1 .

У відповідності до положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Як зазначено, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Окрім цього, будь якого письмового пояснення ОСОБА_1 не міститься в матеріалах справи.

Відповідно до письмового пояснення ОСОБА_3 , вбачається, що ОСОБА_1 28 грудня 2022 року близько обіду прийшов до місця проживання своєї матері та сестри, що в АДРЕСА_2 (квартира) та ніяких неправомірних дій відносно нікого не чинив. В даному поясненні вказує і те, що коли її дочка ОСОБА_2 прийшла додому, то ОСОБА_1 у квартирі вже не було. Зазначила, що дочка викликала поліцію безпідставно.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно з якими усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачаться на її користь.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини в справі «Коробов проти України» від 21 липня 2011 року, заява № 39598/03, п. 65). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», заява №16437/04. Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючої в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ч. 2 ст. 1732 КУпАП, та які б підпадали під ознаки домашнього насильства.

Оскільки, наявні у справі матеріали не містять безперечних доказів і є недостатніми для однозначного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1732 КУпАП, та враховуючи те, що з письмових пояснень потерпілої не вбачається, що внаслідок конфлікту їй була спричинена шкода, а тому вважаю, що його вину у вчиненні адміністративного правопорушення не доведено.

За таких обставин, в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 1732 КУпАП.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1732 КУпАП, що відповідно до приписів п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.7, 9, 10, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 287, 289 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 1732 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відділенню поліції № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області вжити заходів щодо встановлення наявності в діях ОСОБА_2 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Я. Курницька