Єдиний унікальний номер 355/974/22
Апеляційне провадження № 33/824/393/2023
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2023 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Баришівського районного суду Київської області від 10 листопада 2022 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №184311, 05.09.2022 об 11:42 год. На а/д Баришівка-Сезенків, водій ОСОБА_1 керував т.з. Citroen C4 Picasso д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, зміна забарвлення шкіряного покриття) від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Баришівського районного суду Київської області від 10 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушенн, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімум доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування трансортними засобами на строк один рік та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 496, 20 грн.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу, в якій просить постанову Баришівського районного суду Київської області від 10 листопада 2022 року скасувати, накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Дослідивши матеріали справи, апеляційним судом встановлено, що апелянт не заперечував наявності складу адміністративного правопорушення в його діях. В той же час, ОСОБА_1 зазначав, що покарання має мати індивідуалізований характер, відтак, враховуючи особу порушника ( ОСОБА_1 ), який до того не притягався до адміністративної відповідальності за такого виду правопорушення, щире каяття порушника у скоєному, а також той факт, що керування транспортним засобом пов`язане з його роботою і є основним джерелом існування, вважав, що до нього може бути застосовано передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП покарання у вигляду штрафу, однак без позбавлення права керування транспортними засобами.

Доводи, аналогічні тим, що ОСОБА_1 зазначив в апеляційній скарзі, він надавав і до суду першої інстанції. Вказані доводи були належним чином оцінені судом першої інстанції, за результатами чого, суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для прийняття такої позиції ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року в справі «Руїз Торія проти Іспанії», заява № 18390/91).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).

Окремо апеляційний суд звертає увагу також і на те, що апелянтом не було належним чином доведено існування тих обставин, яким він обґрунтовував необхідність відступу від передбаченої законом санкції за вчинення даного правопорушення. Зокрема, стосовно джерела для існування апелянт надав до суду довідку та характеристику від Міжшкільного ресурсного центру Баришівської селищної ради (а.с. 24-25), які посвідчують, що він працює в даному закладі на посаді інструктора навчальної їзди. В той же час відомості з приводу того, чи є дане місце роботи основним, а також єдиним місцем зайнятості апелянта, до суду не надано, як і не надано доказів того, що дохід від цього виду діяльності є єдиним джерелом доходів ОСОБА_1 . Щире каяття у скоєному було задекларовано апелянтом, однак формально залишилося лише голослівним, жодного доказу вчинення дій, що свідчать про таке каяття до суду також надано не було.

Не може бути підставою для пом`якшення відповідальності і той факт, що до цього ОСОБА_1 за вказаний вид правопорушення до відповідальності не притягався, оскільки диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП і передбачає відповідальність за здійснення правопорушення вперше, відтак підстав для відступу від санкції, встановленої за вчинення саме першого правопорушення такого роду така обставина обґрунтовувати не може.

Враховуючи зазначене, апеляційним судом встановлена невідповідність дійсності тих обставин, якими апелянт обґрунтовує свою апеляційну скаргу, відтак порушень судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду під час апеляційного перегляду справи, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Баришівського районного суду Київської області від 10 листопада 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба