Справа № 307/334/23
Провадження № 3/307/117/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2023 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бряник М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, мешканки АДРЕСА_1 , інспектора прикордонної служби вищої категорії відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що за результатами службової перевірки відділом організації прикордонного контролю ІНФОРМАЦІЯ_5 (Наказ Начальника НОМЕР_1 прикордонного загону №23/2436/23-Вн від 17.01.2023) встановлено, що внаслідок неналежного профілювання ризиків та порушення вимог відповідних розпоряджень по прикордонному загону штаб-сержантом Наталією Дода під час несення служби в прикордонному наряді «Перевірка документів» надано дозвіл на в`їзд в Україну громадянину України з використанням паспорту громадянина Угорщини.

Своїми діями штаб-сержант ОСОБА_1 порушила вимоги п. 20 глави 5 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом МВС від 19.10.2015 № 1261 (…Під час виконання завдань прикордонний наряд з перевірки документів зобов`язаний перевіряти документи гр.. України, іноземців та осіб без громадянства, з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі, при цьому зясовувати наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону…), а також п. 3 розділу V Інструкції з проведення аналізу ризиків у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.12.2017 №1007, що виразилось у нездійсненні профілювання ризиків та пропуск особи з подвійним громадянством, тобто вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст 172-15 КУпАП, а саме - недбало поставилася до виконання своїх службових обов`язків передбачених Інструкцією про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом МВС від 19.10.2015 № 1261 в умовах особливого періоду.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 , свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала. Пояснила, що нею було викононо всі вимоги інструкцій, якими вона керується у своїй діяльності, що профілювання ризиків та пропуску осіб з подвійним громадянством. Так особа, того дня пред`явила паспорт громадянина Угорщини, в якому містилися відмітки про те, що останні п`ять років підряд перетинав кордон саме з цим документом, окрім того чітко володів угорською мовою та при перевірці по базі контролю ризику - пертину ніяких даних та доказів того, що у особи є паспорт громадянина України у неї не було, а відтак жоних підстав не надавати дозвіл на перетин кордону вказаній особі, не було. Крім цього вказана особа була непризовного віку, що також виключало підстави сумніватися в тому, що ця особа є громадянином Угорщини, а не України.

Заслухавши пояснення особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, розглянувши дану справу вважаю, що провадження у даній справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, виходячи з наступного.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 251 та ст. 252 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Згідно з диспозицією ч.2 ст.172-15 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової служби особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Отже обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони даного правопорушення є вина суб`єкта правопорушення у формі умислу.

Як встановлено під час розгляду справи, під час несення служби в прикордонному наряді "Перевірка документів" ОСОБА_1 надано дозвіл на вїзд в Україну громадянину України. Вказаний дозвіл було надано на підставі пред`явлення цією особою, паспорту громадянина Угорщини. Саме з цих підстав, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення.

В частині викладеного в протоколі порушення ОСОБА_1 вимог п.20 глави 5 розділу ІІ Інструкцієї про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом МВС від 19.10.2015 № 1261 щодо перевірки документів, під час розгляду справи встановлено, що вказаних порушень ОСОБА_1 не допускала.

Так згідно вимог п. 20 наведеної інструкції вбачається, що під час виконання завдань прикордонний наряд з перевірки документів зобов`язаний:

перевіряти документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон (в`їжджають/виїжджають та перебувають на визначеній території), з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі, при цьому з`ясовувати наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону (в`їзду/виїзду та перебування на визначеній території);

здійснювати реєстрацію іноземців, осіб без громадянства та їх паспортних документів у випадках, передбачених чинним законодавством;

виявляти недійсні документи, а також документи, що не належать їх пред`явникам, затримувати осіб, які пред`явили такі документи, і негайно доповідати про них по команді;

здійснювати перевірку наявності чинних на території України договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на транспортні засоби, які перетинають державний кордон, виявляти підроблені, недійсні страхові поліси;

виявляти осіб, яким заборонено в`їзд в Україну або стосовно яких є доручення уповноважених органів державної влади;

здійснювати ідентифікацію автомобільних транспортних засобів з метою виявлення серед них викрадених.

З матеріалів справи не вбачається, встановлених обставин з яких випливало б, що пред`явлений особою, яка перетинала кордон паспорт, містив ознаки підробки чи взагалі є підробленим. Відтак твердження стосовно порушення вимог наведеної інструкції, під час розгляду справи свого підтвердження не знайшли.

Що стосується допущення порушення ОСОБА_1 вимог п.3 розділу V Інструкції з проведення аналізу ризиків у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.12.2017 №1007, з яких вбачається, що заходи з профілювання ризиків здійснюються безпосередньо під час служби прикордонних нарядів відповідно до покладених на них завдань та визначених повноважень. Деталізована інформація щодо заходів з профілювання ризиків визначається в профілях ризиків і доводиться, визначеними посадовими особами Держприкордонслужби під час підготовки прикордонних нарядів до несення служби., слід зазначити наступне.

Під час розгляду справи встановлено, що ряд заходів з профілювання ризиків, ОСОБА_1 виконала. Зокрема нею було встановлено, що останні п`ять років особа, яка пред`явила паспорт громадянина Угорщини перетинала кордон саме за вказаним документом. Окрім того ця особа чітко спілкувалася лише угорською мовою та була непризовного віку. Жодних ознак підробки документа виявлено також не було.

Враховуючи, відсутність чітко зазначених у протоколі заходів з профілювання ризиків, які ОСОБА_1 згідно вимог п. 3 розділу V Інструкції з проведення аналізу ризиків у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.12.2017 №1007 повинна була б виконати, та їх не вчинила, приходжу до висновку, що твердження особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, заслуговують на увагу.

Таким чином під час рогляду справи встановлено, що ОСОБА_1 немала умислу щодо порушення покладених на неї обов`язків з перевірки документів та виконання заходів з профілювання ризиків, а відтак не допускала недбалого ставлення до військової служби, тобто відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, яка має утворювати його склад.

За наведених обставин, вважаю недоведеною наявність в діях ОСОБА_1 такої обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, як вини у форму умислу, а отже, в діях останньої відсутній склад інкримінованого їй правопорушення.

Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 , у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду, до матеріалів справи не додано.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення вини ОСОБА_1 , пояснення якої матеріалами справи не спростовані.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (умисел). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

З контекстного аналізу зазначених вимог закону випливає, що висновки судді щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

З урахуванням наведених обставин, вважаю,що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 124, 247 п. 1, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду на протязі десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя М.М. Бряник