Справа № 466/1049/23
Провадження № 3/466/707/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Невойт П.С., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, працездатної, не працевлаштованої, на утриманні має малолітніх дітей, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 -

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 184 ч.1 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 28.12.2022 о 09:00год. на АДРЕСА_1 неналежно виконує свої батьківські обовязки відносно своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , 2010 року народження, а саме за те, що донька має низький рівень успішності, дистанційно на уроки виходить рідко, не виконує домашні завдання, курить тютюнові вироби, нецензурно висловлюється, своїми діями вчинила правопорушення передбачене частиною 1 ст.184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість не визнала. Адвокат Лущанець М.В. подав клопотання про закриття провадження у справі у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 279 КУпАП ці обставини встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Розглянувши справу на підставі досліджених доказів орган (посадова особа) відповідно до ст.283 КУпАП виносить постанову.

Частиною 1 ст.256 КУпАП визначені вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, а саме в ньому зазначається: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Завданням Кодексу Українипро адміністративніправопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За правилами ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

За ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 184 КУпАП.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.184 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх. А об`єктивна сторона за ч.1 ст.184 цього Кодексу полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей, незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей являє собою бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.

Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей.

Відповідно до вимог ст.245, 251, 252, 280 КУпАП - суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №781581 від 23.01.2023 відносно ОСОБА_1 у провину ставиться неналежне виконання свої батьківських обовязків відносно своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , 2010 року народження, а саме за те, що донька має низький рівень успішності, дистанційно на уроки виходить рідко, не виконує домашні завдання, курить тютюнові вироби, нецензурно висловлюється.

Щодо неналежного виконання батьківських обовязків в навчанні доньки, то згідно листа- відповіді на адвокатський запит за підписом директора школи ОСОБА_3 , детально розписано кількість пропущених днів та уроків ОСОБА_4 , ученицею 7-В класу СЗШ №92, вказано, що із 33 днів очного навчання ОСОБА_5 пропустила 14 повних днів (88 уроків) і 52 уроки, сумарно пропущено 140 уроків за перший семестр із зазначенням з яких предметів і в який день ОСОБА_5 була відсутня на уроках.

Також зазначено, що психологом школи ОСОБА_6 , класним керівником ОСОБА_7 та директором школи неодноразово проводилися бесіди з ОСОБА_8 та її мамою щодо невиконання навчального процесу доньки, і той час коли коли дитина перебувала вдома та мала навчатися в онлайн.

Щодо куріння тютюнових виробів і висловлювання нецензурною лексикою, то суду не надано належних та допустимих доказів.

Враховуючи наведене, доводи ОСОБА_1 та її захисника про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, є необґрунтованими. З огляду на викладене, клопотання сторони захисту про закриття провадження у справі з підстав відсутності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення, задоволенню не підлягають.

Дослідивши матеріали адміністративної справи вважаю, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.184 КУпАП, оскільки вона ухилилася від виховання неповнолітньої доньки щодо належного навчання її, відвідування уроків, що стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №781581 від 23.01.2023, спільної заяви директора школи та класного керівника, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , лист відповідь на адвокатський запит, іншими матеріалами адміністративної справи.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Дослідивши матеріали справи, із врахуванням особи ОСОБА_1 , вважаю, що вина ОСОБА_1 доведена, дії за ст.184 ч.1 КУпАП, тому до неї необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді попередження.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

На підставі викладеного та враховуючи те, що ОСОБА_1 не працевлаштована, має пятеро дітей та на утриманні з них 3-х неповнолітніх дітей, суддя вважає можливим звільнити її від сплати судового збору.

Керуючись ст. 184, 283, 284 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від сплати судового збору.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її постановлення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя П. С. Невойт