Єдиний унікальний номер 752/3638/22
Апеляційне провадження № 33/824/637/2023
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2023 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 06 червня 2022 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, ідентифікаційний номер відсутній, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №138748, ОСОБА_1 09 січня 2022 року о 12 год. 55 хв., керуючи транспортним засобом «Ssang Yong Kyron», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві на площі Деміївська, 1, на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 06 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 496, 20 грн.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу, в якій просить постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 06 червня 2022 року скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

01.02.2023 року на електронну адресу від представника поліції надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Свою незгоду з постановою суду першої інстанції апелянт обґрунтовував насамперед наступними обставинами:

1. він не здійснював керування транспортним засобом;

2. у нього були відсутні зовнішні ознаки наркотичного сп`яніння, відтак у працівників поліції не було підстав для вимоги проходження огляду;

3. до матеріалів справи не було надано доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що додатково свідчить про неналежність вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення даних;

4. працівниками поліції було порушено процедуру проведення огляду, оскільки ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду за допомогою алкотестера «Драгер», відтак підстави для вимоги огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичній установі у працівників поліції були відсутні.

З вищевказаною позицією ОСОБА_1 апеляційний суд погодитись не може з огляду на наступне:

Дійсно, наявний у матеріалах справах відеозапис відображає, що на час прибуття на місце зупинки екіпажу поліції, який здійснював такий відеозапис, ОСОБА_1 вже не керував транспортним засобом і знаходився біля нього на тротуарі. В той же час із зазначеного відеозапису вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 був зупинений іншими працівниками патрульної поліції до того, як на місце прибув працівник, який здійснював оформлення правопорушника. При цьому на місці зупинки ОСОБА_1 не тільки не заперечував факт керування транспортним засобом, але і підтвердив його, що спростовує вказані доводи апеляційної скарги.

Не можуть бути прийняті апеляційним судом й доводи апелянта стосовно недоведеності наявності у нього зовнішніх ознак сп`яніння, відтак відсутність у працівників поліції підстав для вимоги про проведення огляду.

За своєю суттю зовнішні ознаки сп`яніння є обставинами, на підставі яких у працівників поліції можуть виникати сумніви щодо стану водія. Наявність чи відсутність таких зовнішніх ознак не свідчить про стан водія, а лише дає підстави для суб`єктивної оцінки даного питання працівниками поліції. Задля перевірки обґрунтованості таких сумнівів і передбачена процедура проведення огляду на стан сп`яніння, яка може як підтвердити, так і спростувати вищевказані сумніви працівників поліції. В той же час в даному випадку склад інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення полягає не в керування транспортним засобом в стані сп`яніння, а у відмові від проходження огляду, що є самостійним правопорушенням. За таких умов стан, в якому перебував водій, вирішального значення в даному випадку не має. Окрім того, в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник апелянта фактично підтвердив наявність таких зовнішніх ознак у ОСОБА_1 , зазначивши, що вони були викликані хворобливим станом апелянта, а не перебуванням останнього у стані сп`яніння.

Не погоджується апеляційний суд і з доводами апелянта про невідсторонення його від керування транспортним засобом, що свідчить з його точки зору про відсутність складу адміністративного правопорушення. В матеріалах справи дійсно не міститься доказу стосовно відсторонення апелянта від керування транспортним засобом. В той же час така процедура є наслідком встановлення або перебування водія у стані сп`яніння, або ж відмови від проходження огляду на такий стан, а тому є похідною від вищевказаних обставин. За таких умов застосування чи незастосування працівниками поліції вказаного відсторонення не може впливати на факт вчинення чи не вчинення правопорушення, що має передувати такій процедурі.

Не погоджується апеляційний суд і з доводами апелянта стосовно порушення процедури проведення огляду. За твердженням ОСОБА_1 , які він висловлював в суді апеляційної інстанції, йому спочатку було висловлено вимогу про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на яку він погодився, і лише після отримання негативних результатів за допомогою алкотестера «Драгер», працівники поліції почали вимагати у нього проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Такі твердження апелянта спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом, з якого вбачається, що підозра про перебування особи в стані наркотичного сп`яніння та вимога про проведення огляду в медичному закладі саме на дослідження такого виду сп`яніння передували як пропозиції, так і отриманню результатів щодо огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 свідомо та розуміючи значення своїх дій, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що становить самостійний склад адміністративного правопорушення.

В ході розгляду апеляційної скарги апелянт та його представник зазначали, що відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння була обумовлена тривалістю часу, який минув з моменту зупинки до моменту такої вимоги, а також тим, що апелянт мав терміново прибути в інший медичний заклад у зв`язку з необхідністю медичної допомоги його дитині.

Дані твердження не можуть бути прийняті судом, оскільки жодного доказу на їх підтвердження до суду надано не було. До матеріалів апеляційної скарги апелянт долучив докази щодо стану здоров'я йог осина, в той же час з таких доказів не вбачається і не підтверджується необхідності прибуття дитини до медичного закладу 09.01.2022 року.

Окремо в ході розгляду справи в апеляційній інстанції представник апелянта зазначав й про необхідність закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням на час розгляду апеляційної скарги строку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до абз. 6 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Інкриміноване адміністративне правопорушення було вчинене ОСОБА_1 09.01.2022 року, за що його було притягнуто до відповідальності 06.06.2022 року, тобто в межах передбачених ст.. 38 КУпАП строку. Вказана постанова вступила в силу, а апеляційну скаргу було подано до суду 05.01.2023 року. Постановою Київського апеляційного суду від 11.01.2023 року було поновлено строк на апеляційне оскарження, з метою надання можливості бути почутим судом і забезпечення права на оскарження постанови суду першої інстанції. В той же час поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції більше ніж через рік від моменту вчинення адміністративного правопорушення жодним чином не обумовлює пропуску передбаченого ст. 38 КУпАП строку і не може спричиняти автоматичного звільнення від відповідальності.

Враховуючи зазначене, апеляційним судом встановлена невідповідність дійсності тих обставин, якими апелянт обґрунтовує свою апеляційну скаргу, відтак порушень судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду під час апеляційного перегляду справи, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 06 червня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба