КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/4505/2023 Постанова винесена суддею Бушеленко О.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю захисника Анапріюка А.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника Анапріюка А.С. на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 серпня 2023 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, та на неї накладено за ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Згідно з постановою суду, 26.11.2022 близько 23:50 по вул. Лютневій у м. Києві водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Audi, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, при цьому ОСОБА_1 не була уважна, не врахувала дорожню обстановку, не обрала безпечну швидкість, внаслідок чого здійснила наїзд на перешкоду (дерево), вчинивши дорожньо-транспортну пригоду, за наслідками якої зазначений автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, а сама водійка - садна і забиття. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку ОСОБА_1 відмовилась, що зафіксовано шляхом відеозапису на нагрудну камеру співробітників Національної поліції. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила п. 2.5 та п. "б" п. 2.3, п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, проте закрив провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Анапріюк А.С., вважаючи постанову суду незаконною через невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права, просить її скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в її діях складу правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при винесенні судового рішення судом не було враховано всі обставини, що мають значення для правильного його вирішення, зокрема не було враховано наявності доказу, а саме відеозапису, на якому ОСОБА_1 каже, що вона не є водієм транспортного засобу. При цьому посилання суду на те, що ОСОБА_1 не надала інформацію про водія, дії якого призвели до дорожньо-транспортної пригоди, є порушенням вимог Конституції України в частині презумпції невинуватості. Враховуючи, що працівники поліції прибули на місце пригоди через значний час після ДТП (більше ніж 15 хвилин), то є цілком логічним, що особа винна у ДТП, про яку вказувала ОСОБА_1 , могла залишити місце пригоди. До того ж жоден зі свідків події не вказав на ОСОБА_1 як на водія транспортного засобу.

Відповідальність за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Між тим, знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Також стан сп`яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Однак, матеріалами справи не підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. При цьому, відповідно до матеріалів справи, інформація про вчинене ДТП надійшла на телефонні лінії «102» і «103» о 23 год. 02 хв. та о 23 год. 00 хв. відповідно. О 23 год. 14 хв. на місце пригоди прибула швидка, а о 23 год. 16 хв. - наряд у складі працівників патрульної поліції. Відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення, свідки або потерпілі відсутні. Наявні в матеріалах справи та досліджені судом докази (відеозапис з бодікамери працівників поліції) не містять підтвердження руху або зупинки працівниками поліції автомобіля під керуванням ОСОБА_1 . Навпаки на відеозаписі остання надає пояснення, що вона не керувала транспортним засобом. Таким чином, зроблений працівниками поліції майже через 15 хв. після ДТП висновок про те, що ОСОБА_1 є водієм пошкодженого транспортного засобу не підтверджується жодним доказом. А тому ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До того ж, відповідно до п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Таким чином, проведення огляду на стан сп`яніння без залучення двох понятих є незаконним.

Крім того, у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вказано, що на огляд ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я доставив інспектор ОСОБА_2 .

Доказів наявності прямого умислу ОСОБА_1 на відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, працівниками поліції не надано.

Одразу після ДТП ОСОБА_1 через больові відчуття та шоковий стан не усвідомлювала події та не мала наміру відмовлятися від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Також захисник просить визнати недопустимим доказом відеозапис з бодікамери поліцейського, зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують надання дозволу на копіювання та видачу відеозапису, а так само - відсутність запиту суду або органу досудового розслідування на отримання цього відеозапису в зв`язку з розслідуванням кримінального правопорушення, а відтак захисник вважає, що цей доказ здобуто у поза процесуальний спосіб.

Таким чином, оскільки відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, вона не може бути притягнута до адміністративної відповідальності, а наявне в матеріалах справи направлення лише підтверджує, що ОСОБА_1 була доставлена в медичний заклад для відповідного медичного обстеження.

Будучи повідомленою про дату, час та місце апеляційного розгляду, ОСОБА_1 в призначений час до суду апеляційної інстанції не з`явилася, про поважність причин своєї неявки не повідомила і ніяких клопотань про перенесення розгляду справи не подавала, а тому враховуючи, що, відповідно до ст. 294 КУпАП, неявка учасників провадження не перешкоджає проведенню розгляду, суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 , про що просив в судовому засіданні і захисник Анапріюк А.С.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення захисника Анапріюка А.С. на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність її винуватості у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 372958 від 26.11.2022 стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП та протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 372959 від 26.11.2022 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, які складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписано відповідною посадовою особою та й самою ОСОБА_1 і будь-яких зауважень та заперечень не містять; схемі місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.11.2022 року, в якій відображені відповідні виміри, а також дані щодо напрямку руху транспортного засобу до моменту зіткнення, місце зіткнення автомобіля з деревом та його розташування після цього і пошкодження, які отримав автомобіль в результаті дорожньо-транспортної пригоди; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під випливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 26.11.2022 року, згідно якого ОСОБА_1 від проходження огляду відмовилася; постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 6216975 від 26.11.2022 стосовно ОСОБА_1 за ст. 125 КУпАП (водій після дорожньо-транспортної пригоди не встановила знак аварійної зупинки); відеозаписі з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників поліції, на якому зафіксовані події, які мали місце 26.11.2022 року у нічний час доби по вул. Лютневій у м. Києві та який відображає дорожню обстановку довкола автомобіля Audi, державний номерний знак НОМЕР_1 , а також спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 на предмет отримання її згоди стосовно проходження огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з обставинами її причетності до дорожньо-транспортної пригоди, за наслідками з`ясування наявності у неї ознак алкогольного сп`яніння та складання протоколів про адміністративне правопорушення за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені докази є належними і допустимими, оскільки отримані у відповідності до вимог чинного законодавства, зафіксовані у належній процесуальній формі і узгоджуються між собою.

Доводи захисника Анапріюка А.С. про недопустимість такого доказу, як відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника патрульної поліції, є безпідставними з огляду на наступе.

Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі не можливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку і надходять до суду разом з іншими матеріалами, а тому твердження захисника про те, що наявність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відеозапису з відеокамери (відеореєстратора) поліцейського без запиту суду є процесуальним порушенням, не ґрунтуються на вимогах закону.

Також в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували доводи сторони захисту, що автомобілем Audi, державний номерний знак НОМЕР_1 , керувала не ОСОБА_1 , а інша особа.

Ті обставини, що на відеозаписі з відеокамери (відеореєстратора) поліцейського зафіксовано як ОСОБА_1 повідомляє, що за кермом вказаного транспортного засобу була не вона, не може бути беззаперечним доказом на підтвердження цих обставин, зважаючи, що інших відомостей з цього приводу матеріали справи не містять і ОСОБА_1 їх суду не надала. Так, ОСОБА_1 не змогла обґрунтовано суду пояснити, хто саме був за кермом її автомобіля, яким чином ця особа була залучена та звідки, його прізвище та ім`я і номер телефону, як не надала вона таких даних і під час складання протоколів про адміністративні правопорушення, які і будь-яких зауважень та заперечень не містять.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність об`єктивних даних, які б давали розумні приводи і підстави вважати, що керування автомобілем Audi, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснювала не ОСОБА_1 , а інша особа, суд розцінює вказані пояснення як спосіб її захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Такі висновки суду не є порушенням норм Конституції України в частині презумпції невинуватості, оскільки вони ґрунтуються на зібраних та оцінених судом доказах, сукупність яких вказує, що 26.11.2022 близько 23:50 по вул. Лютневій у м. Києві ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Audi, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, при цьому ОСОБА_1 не була уважна, не врахувала дорожню обстановку, не обрала безпечну швидкість, внаслідок чого здійснила наїзд на перешкоду (дерево), в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження, та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовилась.

Що стосується доводів апеляційної скарги, що жоден зі свідків події не вказує на ОСОБА_1 як на водія транспортного засобу, то, відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення за ст.124 КУпАП та за ч. 1 ст. 130 КУпАП, свідки чи очевидці події відсутні.

Також суд не приймає до уваги твердження захисника про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на виявлення стану сп`яніння у ОСОБА_1 , зважаючи на ті обставини, що її притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на виявлення такого стану, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ті обставини, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП було складено без участі свідків, то відповідно до ст. 266 КУпАП, їх участь є обов`язковою у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

Як вбачається з наданих суду матеріалів під час складання стосовно ОСОБА_1 протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками патрульної поліції застосувався технічний засіб відеозапису - бодікамера, матеріали якого долучено до справи про адміністративне правопорушення. На вказаному відеозаписі зафіксовано, як ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння категорично відмовляється, незважаючи на неодноразову пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки, так і в медичному закладі.

Також у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під випливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 26.11.2022 року, у графі результат огляду зазначено про відмову від проходження огляду, а тому доводи захисника про те, що ОСОБА_1 було доставлено на огляд до медичної установи та вона не мала наміру відмовлятися від проходження огляду, є безпідставними.

Вказані докази у своїй сукупності підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме щодо відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Твердження апелянта щодо відсутності доказів наявності у ОСОБА_1 прямого умислу на відмову від проходження огляду на стан сп`яніння не виключає в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки законом передбачена відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння незалежно від форми вини.

Отже, сукупність зібраних і направлених до суду першої інстанції доказів поза розумним сумнівом свідчить про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, а тому висновок судді про вчинення ОСОБА_1 вказаних адміністративних правопорушень є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст. ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

Також, враховуючи, що на час розгляду справи судом - 17.08.2023 року сплинули, передбачені ст. 38 КУпАП, строки накладення адміністративного стягнення за вчинення 26.11.2022 року адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, то судом обгрунтовано прийнято рішення про закриття провадження по справі в цій частині на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

За таких обставин, постанова суді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 серпня 2023 року є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак, апеляційна скарга захисника Анапріюка А.С. задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу захисника Анапріюка А.С. залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 серпня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, та на неї накладено за ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.