ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його захисника Голубкова Віктора Геннадійовича на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21 грудня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21 грудня 2022 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн.

Згідно з постановою судді, 05.10.2022 року о 19:40 год. в м. Харків по вул. Тюринська, 24, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі КНП ХОР ОНД у лікаря нарколога, висновок №1259 від 05.10.2022. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив п.2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_1 та його захисник Голубков В.Г. подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову та закрити провадження по справі, в зв`язку з відсутністю в діях водія складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та надана невірна оцінка зібраним доказам.

Так, апелянти звертають увагу, що медичний висновок, який взятий судом як доказ доведення вини ОСОБА_1 щодо перебування в стані наркотичного сп`яніння, є неналежним доказом, оскільки складений з порушенням вимог закону, в ньому не зазначено об`єкт дослідження, концентрація виявленої речовини, відсутній підпис та печатка керівника.

Також вказують на відсутність в матеріалах справи направлення на огляд водія до медичного закладу та відсутність реєстрації огляду в медичному закладі.

Апелянти зазначають про порушення права водія на правову допомогу, оскільки поліцейські не роз`яснили йому право на захист.

Вважають, що зібрані працівниками поліції докази не доводять провину ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність для водія транспортного засобу настає за доведеністю одночасно двох обставин - керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Так, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що його вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення ААД №225373 від 09.10.2022 про керування ОСОБА_1 05.10.2022 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, огляд проводився у встановленому порядку в закладі охорони здоров`я, з особистим поясненням водія щодо незгоди з висновком та вживанням останній раз 30.09.2022;

висновком №1259 КНП ХОР ОНД щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 05.10.2022, в якому зазначено, що ОСОБА_1 під час огляду 05.10.2022 о 20:00 год. перебуває у стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди),

рапортом працівника поліції;

повідомленням про запрошення до підрозділу патрульної поліції;

записами з бодікамер.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.9а ПДР України, згідно яких водію заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Так, підставою зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 стала несправність зовнішніх світових приладів, після чого під час спілкування з ним у поліцейських виникла підозра щодо перебування водія в стані наркотичного сп`яніння. На пропозицію пройти огляд в медичному закладі ОСОБА_1 погодився.

За наслідком проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, було встановлено перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується відповідним висновком медзакладу, який в даному випадку є належним доказом та має бути прийнятий до уваги при вирішенні питання винуватості особи.

Також апеляційний суд звертає увагу, що водій не заперечував факт вживання нарковмісної речовини, що підтверджується відеозаписом (19:40 год.) та особистими поясненнями в протоколі щодо вживання за 5 днів до зупинки транспортного засобу працівниками поліції.

Доводи апелянтів щодо недійсності висновку, оскільки останній складений з порушеннями (не зазначено об`єкт дослідження, відсутні печатка, реквізити, підпис керівника медзакладу) не заслуговують на увагу.

Висновок заповнено на спеціальному типовому аркуші, який є додатком до Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який містить 2 печатки медичного закладу та особисту печатку лікаря, що проводив огляд водія. На висновку не передбачений підпис та печатка керівника медичного закладу.

Також не передбачено зазначення в даному висновку об`єкту дослідження та концентрація виявленої речовини, яка встановлюється за наслідками проведення експертизи, яка проводиться у відповідному медичному закладі м. Харкова.

В даному випадку огляд водія відбувався лікарем Харківського обласного наркологічного диспансеру, а не встановлювався за результатами проходження ним експрес тесту.

Посилання апелянтів на відсутність направлення до медичного закладу в матеріалах адміністративної справи є безпідставними, оскільки виписане працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу направлення після проходження медичного огляду особи залишається в медичному закладі. При цьому, приєднаним до матеріалів справи воно має бути лише у випадку якщо водій відмовляється від проходженням зазначеного огляду в медичному закладі, тобто за відсутності його використання в медичній установі.

Не заслуговують на увагу посилання апелянтів щодо розгляду справи неправомочним судом, оскільки розгляд справи про адмінправопорушення мав розглядатися за місцем вчинення правопорушення, а в разі наявності іншого місця про це мало бути зазначено в протоколі з посиланням на відповідний закон.

Так, після введення в країні воєнного стану 24.03.2022, розпорядженням Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» було змінено підсудність деяких місцевих судів м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави.

Саме в порядку виконання вказаного розпорядженням справи про адміністративне правопорушення, в тому числі і щодо ОСОБА_1 , були направлені на розгляд іншим судам Полтавської області.

Посилання на розгляд справи саме в Октябрському районному суді м. Полтави міститься в постанові щодо ОСОБА_1 .

Відхиляючи вказані доводи, необхідно зазначити, що чинне законодавство не передбачає обов`язку працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення зазначати норми права щодо визначення підсудності розгляду адміністративних справ.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зібрані працівниками поліції докази щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння відповідають критерію «поза розумним сумнівом», зібрані з дотриманням норм КУпАП та місять інформацію про фактичні обставини по справі.

Апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про недотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, а наявними доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про недоведеність вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Голубкова Віктора Геннадійовича залишити без задоволення.

Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна