Справа № 948/432/23
Номер провадження 3/948/283/23
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2023 суддя Машівського районного суду Полтавської області Косик С.М., розглянувши матеріали, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , місце служби - військова частини НОМЕР_1 , водій 1 комендантського відділення комендантського взводу штабної роти,
за ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
у с т а н о в и л а :
за приписами ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"» в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який триває і зараз.

Згідно з розпорядженням Голови Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08.03.2022 змінено територіальну підсудність судових справ в умовах воєнного стану, зокрема, Машівському районному суду Полтавської області визначена підсудність справ Вовчанського районного суду Харківської області таВеликобурлуцького районного суду Харківської області.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії А4587 № 6 від 30.01.2023, водію 1 комендантського відділення комендантського взводу штабної роти військової частини НОМЕР_1 , солдату ОСОБА_1 відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2022 № 206 з 24 грудня 2022року по 03 січня 2023 року була надана щорічна відпустка.

Відповідно до розпорядчого документу, після закінчення строку відпустки солдат ОСОБА_1 03 січня 2023 року повинен був повернутися до місця служби, в тимчасове місце розташування військової частини НОМЕР_1 в населений пункт АДРЕСА_2 , для подальшого проходження військової служби.

У визначений термін солдат ОСОБА_1 за місцем призначення не з`явився, про що відповідальним виконавцем групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 , старшим солдатом ОСОБА_2 04 січня 2023 року подано відповідний рапорт, вхідний № 16/Х.

28 січня 2023 року солдат ОСОБА_1 самостійно повернувся до тимчасового місця розташування військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 , про що офіцером групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 , лейтенантом ОСОБА_3 28 січня 2023 року подано відповідний рапорт.

В підтвердження поважності причин відсутності за місцем несення служби солдатом ОСОБА_1 надано пояснення та копії документів, згідно яких останній:

- в період з 13.01.2023 по 27.01.2023 проходив стаціонарне лікування в Комунальному підприємстві «Лікарня № 2 ім. В. П. Павлусенка»;

-в період з 02 січня 2023 року по 10 січня 2023 року здійснював догляд за ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (батьком), який потребував постійної сторонньої допомоги.

З наданих документів та обставин слідує наступне.

Відсутність солдата ОСОБА_1 в період з 13.01.2023 по 27.01.2023 обумовлена поважними причинами (перебування на стаціонарном лікуванні в закладах охорони здоров`я).

Солдат ОСОБА_1 у встановленому порядку на лікування поза розташуванням військової частини за направленням, підписаним кoмaндupoм військової частини, не направлявся. В період з 04 січня 2023 року по 12 січня 2023 року включно на стаціонарному лікуванні у медичних закладах не перебував.

Згідно пункту 246 Статуту, основними лікувально-профілактичними заходами диспансеризація, амбулаторне, стаціонарне і санаторно-курортне лікування військовослужбовців.

Пунктом 255-256 Статуту визначено, що амбулаторний прийом проводиться в медичному пункті військової частини лікарем (фельдшером) у години, встановлені розпорядком дня військової частини.

Хворі, яким призначене амбулаторне лікування, для приймання ліків і проведення інші лікувальних процедур, а також ті, що потребують консультації медичних спеціалістів направляються до медичного пункту військової частини у дні і години, зазначені лікарем у книзі запису хворих.

Після одержання медичної допомоги військовослужбовці повертаються в розташування роти під командуванням інструктора з тактичної медицини або старшого.

З огляду на наведені обставини амбулаторне лікування військовослужбовців проводиться в медичному пункті військової частини.

Відтак, перебування військовослужбовця на амбулаторному лікуванні не може вважатись достатньою, поважною та правовою причиною (підставою) відсутності місцем несення служби.

Поважними причинами затримки із відпустки можуть бути непередбачені перешкоди сполученні, хвороба військовослужбовця, пожежа або стихійне лихо, що трапилися в сім`ї військовослужбовця, смерть або тяжка хвороба членів його сім`ї або осіб, на вихованні яких він перебував.

Питання про поважність причин нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу при звільненні з частини, при призначенні, переведенні, з відрядження, з відпустки або лікувального закладу є питанням факту, яке вирішується з урахуванням конкретних обставин справи.

Зокрема, з огляду на положення статті 39-1 Закону України «Про військовий обов`язок тавійськову службу» поважними причинами неприбуття до військових частин визнаються підтверджені відповідними документами:

1)перешкода стихійного характеру, хвороба або інші обставини, що позбавила можливості особисто прибути в зазначені частину, пункт і строк;

2)смерть близького родича (чоловіка, дружини, сина, дочки, батька, матері, діда, бабі або рідного (повнорідного, неповнорідного) брата чи сестри) або близького родича подружжя.

Відтак, хвороба близького родича (батька) не є законною та правовою підставок для відсутності військовослужбовця за місцем несення служби.

Окрім того, солдатом ОСОБА_1 не надано доказів родинних зв`язків з ОСОБА_4 , а також доказів необхідності постійного стороннього догляду за останнім.

Відтак, причини відсутності солдата ОСОБА_1 в періо з 04 січня 2023 року по 12 січня 2023 року не є законними та правовими підставами для відсутності військовослужбовця за місцем несення служби.

З 04.01.2023 по 12.01.2023 включно (протягом 9 діб), солдат ОСОБА_1 , в умовах воєнного стану, без дозволу начальників (командирів), яким підпорядкований, на місці несення служби не перебував та обов`язк військової служби не виконував, що свідчить про свідоме ухилення від несенії служби в умовах воєнного стану.

В діях солдата ОСОБА_1 , який без поважних причин був відсутній за місцем несення служби протягом 9 діб, містяться ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею статті 172-11 «Самовільне залишення військової частини або місця служби» Кодексу України про адміністративні правопорушення.У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 пояснень не надав (а.с. 1-5).

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином (а.с. 34-36).

24.02.2023 на електронну адресу суду надійшла заява від ОСОБА_1 , у якій він просить розглянути адміністративний матеріал без його участі, оскільки у зв`язку з виконанням бойових завдань за призначенням не може з`явитися у судове засідання. Одночасно зазначив, що з матеріалами адміністративної справи ознайомлений, заяв, скарг, заперечень не має, свою вину визнає, про види адміністративної відповідальності попереджений (а.с. 37).

Оскільки відповідно до ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП не є обов`язковою, суд розгляну справу за відсутності ОСОБА_1 .

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення надано:

-протокол про адміністративне правопорушення, яким встановлений факт вчинення правопорушення (а.с. 1);
-витяг із наказу про призначення на посаду ОСОБА_1 (а.с. 6);
-витяг із наказу про вибуття ОСОБА_1 у щорічну відпустку з 24.12.2022 по 03.01.2023 (а.с. 7);
-службову характеристику на ОСОБА_1 (а.с. 8);
-копію військового квитка ОСОБА_1 (а.с. 9-11);
-копію рапорта про не повернення з відпустки 03.01.2023 ОСОБА_1 (а.с. 12);
-витягу з наказу про результати службового розслідування стосовно ОСОБА_1 (а.с. 13-15);
-копію акта службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини або місця служби ОСОБА_1 (а.с. 16-26);
-копію медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 та іншу медичну документацію (а.с. 27-30).
Суд, дослідивши надані докази, дійшов такого висновку.

Згідно із ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом

За приписами ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Частиною4 статті 172-11 КУпАП (в редакції на момент вчинення правопорушення) передбачена відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, а саме: самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб; самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Так, відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"» в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який триває і натепер.

Ураховуючи наведені норми, станом на 03.01.2023 діяв особливий період.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП є порядок проходження військової служби.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у діях або бездіяльності і має таку структуру можливих форм його прояву:

1) самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби певною тривалістю до трьох діб;

2) нез`явлення військовослужбовця строкової служби вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб;

3) самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю до трьох діб;

4) нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю до трьох діб;

5) самовільне залишення військової частини або місця служби будь-яким військовослужбовцем тривалістю до трьох діб;

6) нез`явлення вчасно на службу без поважних причин будь-якого військовослужбовця тривалістю до трьох діб.

Натомість у протоколі про адміністративне правопорушення об`єктивна сторона правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , викладена неналежним чином, зокрема, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 не з`явився після відпустки в тимчасове місце розташування військової частини та одночасно, що він самовільно залишив військову частину або місце служби.

Така кваліфікація є не конкретизованою.

Так, у справі «Малофєєва протии Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04), ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.
Відповідно до положень ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскільки автором протоколу не викладена належним чином об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, а тому обвинувачення є неконкретним, що позбавляє можливості особу, яка притягується до відповідальності належного захисту від обвинувачення, у свою чергу, суд не може перебирати на себе функцію уточнення обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому уважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. За вказаних обставин, провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення. Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження, а у разі її оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя С. М. Косик