№ 755/8086/20
№ 3/755/213/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" березня 2023 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києві Метелешко О.В., розглянувши справу, що надійшла з Київського апеляційного суду про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

09 грудня 2022 року з Київського апеляційного суду до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 , 02 серпня 2018 року, о 00 годині 30 хвилин, у м. Києві, по пр-ту Броварському, 3, переходив проїзну частину у непризначеному для цього місці та не переконався у відсутності небезпеки, внаслідок чого, на нього здійснив наїзд мотоцикл «Yamaha», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження даного мотоцикла, травмування пішохода ОСОБА_1 і порушення п. 4.7, п. 4.14 Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні 04.10.2022 року ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що 02.08.2018 року він відпочивав та пізно вночі повертався на таксі додому, і коли переїжджали міст на станції метро «Дніпро», він попрохав зупинитись, щоб сходити за потребою до туалету, а саме до закладу «Портер Паб», який знаходився на іншому боці дороги й пішохідного переходу там не було. Перед тим, як переходити дорогу, він подивився наліво і транспортних засобів там не було, а справа, на великій відстані, він бачив світло фар і вирішив, що встигне перейти дорогу, однак, за крок до тротуару, на нього здійснив наїзд мотоцикл «Yamaha», д/н НОМЕР_1 . Вважає, що дана ДТП сталася саме з вини водія мотоциклу, який рухався з недозволеною швидкість для руху та чомусь перелаштувався у ту смугу, в якій у цей час рухався він.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Пустовий Б.В. пояснив, що вони не спростовують те, що ОСОБА_1 переходив дорогу в цьому місці, оскільки там відсутній пішохідний перехід, однак, відповідно до ПДР України, є випадки, коли дозволяється переходити дорогу поза межами пішохідного переходу. Зокрема, захисник подав письмове клопотання про закриття провадження у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, мотивуючи тим, що внаслідок даної ДТП пішохід ОСОБА_1 та водій мотоцикла ОСОБА_2 отримали тілесні ушкодження та були доставлені до медичного закладу, у зв`язку з чим, 02.08.2018 року відомості про дану подію було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007283 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. 27 січня 2020 року слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві виніс постанову про закриття кримінального провадження № 0007283 від 02.08.2018 року, на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення. Разом з тим, встановивши, що в діях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є порушення вимог ПДР України та вказаною постановою слідчий направив копії матеріалів вказаного кримінального провадження до Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП України, для розгляду по суті та притягнення винних осіб (у множині) до адміністративної відповідальності, що не передбачено КПК України. 12 травня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва (справа № 755/15184/18) вищевказану постанову слідчого від 27.01.2020 року про закриття кримінального провадження було скасовано, а матеріали кримінального провадження № 0007283 від 02 серпня 2018 року повернуто до Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, для продовження досудового розслідування. Водночас, 21.05.2020 року поліцейським УПП м. Києва на підставі виділених з кримінального провадження № 0007283 від 02.08.2018 року матеріалів, було складено протокол серії ДПР18 № 120985 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, який не передбачає досудового розслідування. Із скасуванням постанови про закриття кримінального провадження від 27.01.2020 року, на підставі якої матеріали кримінального провадження направлено до УПП м. Києва, відпали правові підстави для складання протоколу ДПР18 № 120985, адже скасування постанови передбачає лише одне продовження досудового розслідування за вказаною ДТП, яке здійснюється виключно в порядку КПК України (ч. 1 ст. 1 КПК України). Тобто, на підставі постанови слідчого, яку в подальшому було скасовано, не виникло будь-яких правових наслідків матеріально-правового характеру, у тому числі, щодо складання протоколу ДПР18 № 120985, який, наразі, є предметом розгляду даної справи. Вказане безпосередньо свідчить про перевищення органом публічної влади (його посадовою особою) певних дискреційних повноважень, зокрема, щодо складання протоколу ДПР18 № 120985, що не відповідає вимогам Закону та протирічить принципам верховенства права, 12 січня 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007283 від 02 серпня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито, на підставі ч. 9 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування і судове рішення набрало законної сили. Таким чином, закінчення строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0007283 від 02 серпня 2018 року, за ч. 1 ст. 286 КК України, яке містить достатньо доказів для підозри ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, виключає будь-яке подальше провадження щодо нього, а відтак є нереабілітуючою підставою. Зокрема, ухвала про закриття кримінального провадження не містить відомостей про виділення або направлення будь-яких матеріалів, що могли слугувати підставою для складання протоколу ДПР18 № 120985, постановлена пізніше протоколу, а отже не може слугувати підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Щодо фактичних обставин справи, то 02.08.2018 року о 00 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 , перебуваючи на прямій та освітленій ділянці пр-ту Броварського у м. Києві, що добре проглядається в обидва боки та не має переходу або перехрестя, упевнившись у відсутності небезпеки, від лінії метрополітену розпочав перехід дороги під прямим кутом до краю проїзної частини та в районі буд. № 3, завершуючи перехід, на нього було здійснено наїзд мотоциклом марки «Yamaha», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Відсутність пішохідного переходу або перехрестя в зоні видимості підтверджується схемою місця ДТП, долученою до матеріалів справи. У ході досудового розслідування, у кримінальному провадженні № 0007283 від 02 серпня 2018 року слідчим зібрано достатньо доказів, серед яких покази учасників ДТП, свідків, відеозаписи обставин ДТП, дані, отримані під час проведення слідчих експериментів, на підставі яких було призначено та проведено автотехнічну експертизу. Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 12-1/2589 від 19.11.2019 року, у водія ОСОБА_2 була технічна можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог пункту 12.3 ПДР України. Тобто, в даній дорожній ситуації з технічної точки зору, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія мотоцикла марки «Yamaha», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , вимогам пункту 12.3 ПДР України. Таким чином, ОСОБА_1 діяв у відповідності до вимог ПДР України, а винуватість водія мотоцикла навіть у разі створення небезпеки пішоходом ОСОБА_1 , яку водій був у стані виявити, не звільняє його від обов`язку вжити заходів, необхідних для уникнення або зменшення шкідливих наслідків від створеної небезпеки. Однак, це не означає, що у разі, коли водій на момент, коли йому дозволено рух, виявляє на смузі свого руху перешкоду, яким був пішохід ОСОБА_1 , що не встиг закінчити перехід дороги, є право не звертати уваги на це і продовжувати рух, ігноруючи перешкоду. Основним чинником, який визначає відповідальність водія у разі створення небезпеки під час дорожнього руху, залишається його можливість вчасно виявити цю небезпеку і здійснити відповідні заходи для її уникнення чи зменшення. Причина, через яку створена небезпека для руху, не має значення, як що встановлено, що водій мав можливість її вчасно виявити. Вказані у протоколі ДПР18 № 120985 порушення п. п. 4.7, 4.14 ПДР України носять суто формальний зміст, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджені доказами. Відповідно до принципу презумпції невинуватості на ОСОБА_1 не може бути покладено обов`язку доводити свою невинність, наявність обставин, які виключають адміністративну відповідальність і цей обов`язок покладається на органи поліції та не виключає права ОСОБА_1 доводити свою невинність. Усі обставини, що наводяться ним на свій захист, повинні бути ретельно досліджені судом. Відсутність у діях ОСОБА_1 порушень ПДР України та причинного зв`язку між порушенням і наслідками не утворює об`єктивної сторони та виключає можливість його притягнення до адміністративної відповідальності

Зокрема, у судовому засіданні 10.03.2023 року водій мотоциклу «Yamaha», д/н НОМЕР_1 ОСОБА_2 пояснив, що 02.08.2018 року він рухався на мотоциклі у крайній лівій смузі і побачив, що по зустрічній смузі рухаються три особи, почав сигналити і пригальмував, особи зупинились, а тому, він продовжив рух, однак, одна особа ( ОСОБА_1 ) почала швидко перебігати дорогу і в цей момент, біля тротуару сталася ДТП, яку він не міг уникнути. ОСОБА_1 , який почав рухатися досить швидко, він побачив приблизно на відстані 25 метрів, а тому, йому довелося з`їхати праворуч. Зазначив, що недалеко від місця ДТП знаходився підземний перехід і ОСОБА_1 мав ним скористатися, а не переходити у недозволеному місці. Вважає, що дана ДТП сталася з вини пішохода ОСОБА_1 , який порушив ПДР України.

У судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_2 - адвокат Левчишина О.В. надала письмові пояснення, які мотивувала тим, що ОСОБА_2 внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, його транспортний засіб зазнав майнової шкоди. Пішохід ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, намагався перетнути проїзну частину поза межами пішохідного переходу, зліва-направо по ходу руху мотоциклу, внаслідок чого, відбувся наїзд на пішохода, а водій мотоцикла втратив керування транспортним засобом та впав на проїзну частину. 02 серпня 2018 року за фактом події, до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за № 0007283 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Досудовим слідством було встановлено, що в діях пішохода ОСОБА_1 наявна невідповідність вимогам ПДР України, що призвело до пошкодження транспортного засобу. Матеріали справи було відносно ОСОБА_1 виділено на підставі постанови слідчого та направлено до УПП у м. Києві ДПП НП України, для складання протоколу про адміністративне правопорушення за порушення вимог п. п. 4.7, 4.14 ПДР України. 09 липня 2020 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП, а матеріали передано до органу досудового розслідування у порядку ст. 253 КУпАП. На підставі постанови Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, скасовано вищевказану постанову Дніпровського районного суду м. Києва та у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП призначено новий розгляд у суді першої інстанції. Відповідно до п. 1.3, 1.4 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Правилами дорожнього руху покладаються обов`язки і заборони на пішоходів. Відповідно до п. 4.7 ПДР України, пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч. Згідно із п. 4.14 ПДР України, пішоходам забороняється: а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід; г) переходити проїзну частину поза пішохідним переходом. Отже, водій мотоциклу ОСОБА_2 при керуванні транспортним засобом повинен був розраховувати на виконання іншим учасником дорожнього руху, пішоходом ОСОБА_1 , вимог ПДР України. Таким чином, поява пішохода у непередбаченого для цього місці є для водія зміною дорожньої обстановки та створенням аварійної ситуації, оскільки у ПДР України відсутні норми, якими на водія транспортного засобу покладаються обов`язки передбачення будь-яких негативних дій з боку інших учасників дорожнього руху. Разом з тим, п.1.4. ПДР України визначено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. У діях пішохода ОСОБА_1 наявні порушення вимог п. п. 4.7, 4.14 ПДР України, оскільки останній не повинен був перетинати проїзну частину у недозволеному місці. Для оцінки дій пішохода ОСОБА_1 спеціальних технічних знань в області автотехніки не потрібно і така оцінка здійснюється судом самостійно з врахуванням вимог розділу 4 ПДР України. Водночас, причинний зв`язок в автотранспортних правопорушеннях характеризується тим, що він встановлюється не між діями учасників дорожнього руху та наслідками, що настали, а між порушеннями ПДР України відповідними наслідками. Таким чином, ОСОБА_1 , створивши небезпеку для водія мотоциклу ОСОБА_2 , мав більше можливостей уникнути зіткнення, припинивши перетинання проїзної частини, однак, ОСОБА_1 цього не зробив і продовжив перебігати проїзну частину, ігноруючи вимоги ПДР України. У свою чергу, водій мотоциклу ОСОБА_2 максимально вжив заходів для безпечного об`їзду перешкоди, однак, внаслідок того, що пішохід не виконав обов`язку, встановленого п. 4.7, 4.14 ПДР України, стався наїзд на нього.

Заслухавши та вивчивши пояснення ОСОБА_1 , захисника Пустового Б.В.., представника потерпілого - адвоката Левчишиної О.В., потерпілого ОСОБА_2 , дослідивши матеріали та докази в їх сукупності, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Як роз`яснено в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Зокрема, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно із п. 4.7 ПДР України, пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Відповідно до п. 4.14 ПДР України, пішоходам забороняється: а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід; в) допускати самостійний, без нагляду дорослих, вихід дітей до шкільного віку на проїзну частину; г) переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження; ґ) затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху; д) рухатися по автомагістралі чи дорозі для автомобілів, за винятком пішохідних доріжок, місць стоянки і відпочинку.

Так, вислухавши всіх учасників та дослідивши всі докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 120985; рапортом старшого інспектора з о/д ВРОМ ДТП УПП у м. Києві ДПП Валерія Гжибовського; протоколом огляду місця події від 02.08.2018 року; схемою місця ДТП; протоколом огляду відеозапису від 08.11.2018 року; протоколами допиту свідка від 02.10.2018 року та 07.12.2018 року, зокрема, постановою від 27.01.2020 року про закриття кримінального провадження № 0007283 від 02.08.2018 року за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КПК України та направлення матеріалів кримінального провадження до УПП у м. Києві для розгляду по суті притягнення винних до адміністративної відповідальності, з якої вбачається, що в причинному зв`язку скоєння ДТП знаходяться саме порушення ПДР України з боку пішохода ОСОБА_1 , який рухався поза пішохідним переходом, порушивши вимоги п. п. 4.7, 4.14 а), б) ПДР України, що призвело до ДТП, а також, поясненнями водія ОСОБА_2 та його представника - адвоката Левчишиної О.В., наданими у судовому засіданні, які узгоджуються з іншими матеріалами в їх сукупності. Таким чином, все вищенаведене вказує на те, що в саме в діях ОСОБА_1 вбачається порушення вимог ПДР України, внаслідок чого, відбулася дана ДТП.

Так, у діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю після закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів під відомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

У зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про закриття провадження у дані справі на підставі ст. 247 п.7 КУпАП

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 38, 124, 247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі ст. 38, п. 7 ст. 247 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя