КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 07 грудня 2022 року про визнання винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а :

Постановою судді Обухівського районного суду Київської області від 07 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накладено стягнення у виді попередження.

Згідно з постановою судді Мітасьова О.В. ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо догляду своєї малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка 30 жовтня 2022 року близько 16 год. 00 хв. залишила місце проживання по АДРЕСА_1 та зникла у невідомому напрямку.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 07 грудня 2022 року і закрити справу за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що суддя районного суду неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки змісту протоколу та наявним в матеріалах справи доказам, у зв`язку з чим оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Окрім того, апелянт вважає, що її вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, не доведена жодними належними та допустимими доказами, які б свідчили про ухилення нею 30 жовтня 2022 року від виконання передбачених законом обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання її малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та про наявність будь-яких протиправних подій того дня.

Наявна у справі доказова база ґрунтується лише на протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 475331 від 30 жовтня 2022 року, оскільки її пояснення від 02 грудня 2022 року та додані до них копії документів, що суперечать цьому протоколу, не були взяті судом до уваги.

ОСОБА_1 вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно неї не може бути визнаний належним доказом по даній справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Апелянт зазначає, що 30 жовтня 2022 року її малолітня дочка ОСОБА_2 4-х років та її родичка - дівчинка 7 років, перебували під її наглядом у дворі приватного будинку, що належить її матері - ОСОБА_3 . ОСОБА_1 відлучилась до будинку на нетривалий час, в дворі знаходився її батько - ОСОБА_4 . Вона була відсутня приблизно 10-15 хвилин. В той час, коли батько відлучився у справах на город, а вона ще не повернулась до двору, близько 16.00 години, дівчатка без дозволу і відома дорослих вирішили сходити до магазину по смаколики. Виявивши зникнення дітей, ОСОБА_2 негайно розпочала їх пошук та, одночасно, для забезпечення максимальної можливості для пошуку і безпеки дітей, викликала поліцію.

ОСОБА_1 вважає, що протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, в ньому не викладено фактів, які свідчать про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. Крім того, з протоколу не є можливим визначити обставини, які працівники поліції вважали достатніми для вирішення питання про наявність в її діях складу адміністративного правопорушення.

Окрім того, апелянт зазначає, що термін «ухиляється», який використано у протоколі ВАВ № 475331, як дієслово у теперішньому часі, тобто дієслово, що вказує на дію, що відбувається постійно на протязі тривалого часу. Отже, складається хибне враження, що ОСОБА_1 постійно ухиляється, намагається не виконувати, уникати, відсторонятися від виконання нею, як матір`ю, своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання її дочки ОСОБА_2 , що не відповідає дійсності.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, яка підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляції, вважаю, що апеляція підлягає до задоволення, а постанову судді належить скасувати із закриттям провадження у справі, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності ті інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 суддя районного суду не дотримався вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, що призвело до постановлення необґрунтованого та незаконного судового рішення у справі.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо догляду своєї малолітньої дитини, яка залишила місце проживання та зникла у невідомому напрямку.

При цьому, як на доказ винуватості ОСОБА_1 суддя посилається на протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення та інші матеріали справи.

Суддя апеляційного суду відмічає, що у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не міститься жодного доказу на підтвердження викладених у ньому обставин.

Письмові пояснення ОСОБА_1 , долучені до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 5) та надані до суду (а.с. 13-18) стосуються події, яка відбулася 30 жовтня 2022 року, коли малолітня дочка ОСОБА_1 разом з іншою малолітньою дитиною залишили подвір`я будинку по АДРЕСА_1 , у якому проживали.

Інші письмові докази у справі - це копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4), рапорт поліцейського про зникнення ОСОБА_2 та документи, надані ОСОБА_1 з її письмовим поясненням на підтвердження того, що вона належним чином виконує свої обов`язки щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання її дочки (а.с. 19-30).

Вказані докази в їх сукупності підтверджують лише пояснення ОСОБА_1 про те, що вона не помітила, як її малолітня дочка разом зі своєю родичкою без дозволу і відома дорослих пішла з двору, коли сама ОСОБА_1 та її батько, під наглядом яких були діти, відлучилися до будинку та на город, а також те, що ОСОБА_1 , виявивши зникнення дітей, негайно звернулась до поліції.

Пояснення ОСОБА_1 про обставини зникнення її дочки з двору будинку, у якому вони проживали, не свідчать про те, що вона ухилялася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання іі малолітньої дочки, а інших доказів, які підтверджували обставини щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання таких обов`язків, матеріали справи не містять.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків, передбачає вчинення умисних дій, направлених у випадку, передбаченому ч. 1 ст. 184 КУпАП, на ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

У постанові судді районного суду не зазначено, які умисні дії, направлені на ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітньої дитини були вчинені ОСОБА_1 , тобто у постанові судді не викладені обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП.

Окрім того, у постанові судді районного суду не наведені докази, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 ухилялася від виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання її малолітньої дочки.

Таким чином, постанова судді Обухівського районного суду Київської області від 07 грудня 2022 року про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, не може вважатись законною і обґрунтованою та підлягає до скасування із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 07 грудня 2022 року про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська

[1]Справа №372/3433/22

Провадження № 33/824/103/2023

Головуючий у першій інстанції Тиханський О.Б .

Доповідач Ковальська В.В.