провадження № 3/336/603/2023
ПОСТАНОВА

іменем України

03 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Петренко Людмила Василівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжя, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 185 КУпАП,-

за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Турчинського М.І.,

встановив:

11 січня 2-23 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 393692, складений 30 грудня 2022 року в м. Запоріжжя, ДОП СП ВП №2 Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області лейтенантом поліції Лободою Сергієм Сергійовичем про те, що 30.12.2022 року о 22-00 год. гр. ОСОБА_1 , який знаходився в м. Запоріжжя по вул. Чарівна, 78 г, з явними ознаками алкогольного сп`яніння образливо чіплявся до громадян. На законну вимогу поліцейського Олександрівського РВ старшого сержанта поліції Кобзар В.В. не відреагував та почав нецензурно висловлюватися та погрожував фізичною розправою в адресу поліцейського, чим, вчинив правопорушення, передбачене статтею 185 КУпАП.

В протоколі зазначено свідки відсутні, потерпілі відсутні.

До протоколу додано: письмові пояснення ОСОБА_1 , висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №9176 від 31 грудня 2022 року, рапорти працівників поліції, копія паспорта ОСОБА_1 та копія водійського посвідчення, супровідний лист.

ОСОБА_1 пояснив, що був в магазині з друзями, його товариш спілкувався з іншою особою, продавець викликала працівників поліції. Після приїзду працівники поліції вивели їх з магазину та поклали на землю, після чого відвезли до відділку. Його протримали з 21-00 години та 04 години наступного дня, при цьому протокол затримання не складали. Він ніякій бійці участі не приймав, ніякого опру працівникам поліції не чинив, працівники поліції ніяких вимог не оголошували. Будь-яких сторонніх осіб працівники поліції не опитували. В протоколі зазначено, що він чіплявся до громадян, проте не зазначено до кого, пояснень у таких громадян не відбиралися. З протоколом не погоджується.

Захисник просив закрити справу за відсутністю складу правопорушення, оскільки викладені в протоколі обставини не підтверджуються належними та допустимими доказами у справі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов наступних висновків.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно зі ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Враховуючи вимоги ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

На підставі цих вимог закону, а також ст. 251, 252 КУпАП суд у постанові повинен навести докази вини особи у вчиненні правопорушення та дати їм належну оцінку в їх сукупності.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Таким чином, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини у справі на підставі доказів, зібраних особою, яка склала протокол.

Відповідно до вказаного протоколу вбачається, що поліцейський кваліфікував дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за статтею 185 КУпАП, оскільки нею не було виконано законного розпорядження поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а отже доведенню підлягає відповідний склад адміністративного правопорушення, який полягає, зокрема, у доведенні обставин щодо: особи, яка безпосередньо висловлювала розпорядження; законність відповідного розпорядження; висловлювання відповідного розпорядження наполегливо та неодноразово; виконання особою, яка висловлювала розпорядження службових обов`язав; обов`язок особи, яка притягається до адміністративної відповідальності виконати відповідне розпорядження; невиконання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності відповідного розпорядження тощо.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» від 26.06.92 р. № 8 згідно зі ст. 185 КУпАП злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

В даному випадку в протоколі про адміністративне правопорушення не викладена фабула правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, які саме законні розпорядження або вимоги працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків не виконані.

Необхідною кваліфікуючою ознакою правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП є злісність вчиненої непокори, проте, які саме законні розпорядження або вимоги працівника поліції при виконанні ними службових обов`язків не виконані, і в чому саме полягала злісна непокора ОСОБА_1 не зрозуміло.

Відповідно до статті 251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

До протоколу додано: письмові пояснення ОСОБА_1 , висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №9176 від 31 грудня 2022 року, рапорти працівників поліції, копія паспорта ОСОБА_1 та копія водійського посвідчення, супровідний лист.

Вказаними доказами не доведено вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні зазначеного правопорушення.

Згідно протоколу та доданих матеріалів потерпілих не має, свідки правопорушення відсутні.

Рапорти працівників поліції наявні в матеріалах справи суд не бере до уваги, оскільки поліцейські є зацікавленими особами, а тому їх рапорти не можуть бути однозначним доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Письмові пояснення ОСОБА_1 додані до протоколу, суд не бере до уваги, оскільки письмові пояснення, особи на яку складено протокол написані під наглядом працівника поліції також не є доказом винуватості особи у вчиненні правопорушення за відсутності інших належних та допустимих доказів.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими працівнику поліції, або посилатися на них.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №9176 від 31 грудня 2022 року не є доказом винуватості особи у вчиненні правопорушення передбачено ст. 185 КУпАП.

Копія паспорту ОСОБА_1 не є доказом винуватості особи у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП.

Інших доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП суду не надано.

Будь-яких сторонніх осіб працівники поліції не опитували. Відеозапису з місця події працівниками поліції не надано.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 чіплявся до громадян, проте не зазначено до кого, пояснень у таких громадян не відбиралися.

В судовому засідання ОСОБА_1 вину не визнав.

Адміністративний матеріал не містить достатніх доказів винності особи.

Сам протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати доказом в даній справі в розумінні вимог ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Фактично, жодна із обставин зазначена в протоколі не підтверджена належним доказом.

Таким чином, з огляду на незгоду ОСОБА_1 із висунутим обвинуваченням, яка висловлена ним, та надані матеріали, з яких є лише протокол, який по суті містить обвинувачення та рапорти, якими зафіксовано повідомлення про вчинення правопорушення, суд констатує недостатність доказів для висновку про факт вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, частиною першою статті 6 Конвенції передбачає, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення". Відповідно до частини другої статті 6 Конвенції "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку". А згідно з положеннями частини третьої статті 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі "Лучанінова проти України" (рішення від 09 червня 2011 року, заява N 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн. ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції "з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням". Тим більше "кримінальним обвинуваченням" у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 164 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

У справі "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyevav.Russia",рішення від30травня 2013 року, заява N 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення частини третьоїстатті 6Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення ("проведення несанкціонованого пікету"), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення, відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні в справі "Карелін протиРосії" ("Karelinv.Russia",заява N 926/08,рішення від20.Вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першоїстатті 6Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Висновки викладені Європейським судом справедливості у відповідності до статті 17Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є одним з джерел національного права, а отже є обов`язковими до виконання державною Україна.

Таким чином, оскільки суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення відображену в протоколі, самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення щодо обставин визнаних судом недоведеними, а учасниками провадження їх надано не було, слідує про вичерпання судом усіх визначених законом можливостей щодо збору доказів, а отже наявності підстав для розгляду справи за наявними матеріалами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження, а отже провадження у справі належить закрити відповідно до пункту 1 статті 247, пункту 3 частини першої статті 284 КУпАП, у зв`язку з недоведеністю наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 1, 7, 9, 10, 11, 185, 245, 247, 251, 252, 279, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: Л.В. Петренко

Постанова набрала законної сили "___"_____________ 20___рік

Дата видачі постанови "___"_____________ 20___рік