ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 674/1385/22

Провадження № 33/4820/203/23

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Цимбалістої В.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 23 лютого 2023 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 23 лютого 2023 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не працюючого,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору в дохід держави України.

За постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 25.10.2022 року о 20 год. 30 хв. в с. Нестерівці по вул.Широка, 36, керував мотоблоком "ZUBR", без номерного знаку в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі у лікаря, що підтверджується висновком медичного закладу №144 від 25.10.2022 року, чим порушив п.2.9(а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.130КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою. Жодного належного та допустимого доказу, який би поза розумним сумнівом містив дані про факт керування ОСОБА_1 мотоблоком в стані алкогольного сп`яніння та законність процедури огляду водія на стан сп`яніння матеріали справи не містять.

Стверджує, що мотоблоком він не керував, лише намагався запустити двигун мотоблоку штовхаючи його з горба по вулиці, привівши його в рух мускульною силою рук, а коли заскочив на нього то відразу піднялись ручки за які він схопився і зіскользнув з підніжки під нього в процесі кочення, без ввімкненого двигуна, при цьому жодним чином не впливав на органи управління ним та не здійснював будь-яких маневрів. Перебуваючи на місці водія мотоблоку у якого не працював двигун лише кілька секунд, ОСОБА_1 виконував статичну функцію, взявся за ручки мотоблоку під час його кочення з мінімальною швидкістю за рахунок поштовху наданого мускульною силою рук.

Зазначє, що долучений до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис не є безперервним та містить відомості лише про події, які відбувались 25.10.2021р. в КНП «Дунаєвецька багатопрофільна лікарня», куди ОСОБА_1 був доставлений швидкою допомогою, з нього не вбачається, що 25 жовтня 2022 року о 20 год. 30 хв. він керував мотоблоком.

Вказує, що письмове пояснення, яке є в матеріалах справи, сфальсифіковане, таке пояснення 25.10.2021р.в с.Нестерівці ОСОБА_1 не давав, його не підписував, підписи в поясненні та у медичному висновку йому не належать.

Звертає увагу, що дані, щодо маршруту руху мотоблоком, місця керування мотоблоком по вул. Козацька, 23 в с.Нестерівці, та обставини травмування не узгоджуються з даними внесеними до протоколу про адміністративне правопорушення, де вказано місце керування по АДРЕСА_2 . У протоколі про адміністративне правопорушення та у висновку медичного огляду будь - який цифровий показник алкоголю в крові не вказаний.

Працівниками поліції направлення на медичний огляд не видавалось та при складання протоколу свідки не залучались.

Всупереч Інструкції зразків біологічного середовища та зразків крові у Корчинського в медичному закладі не відбирались.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від ОСОБА_1 та його захисника надійшли клопотання про розгляд справи без їхньої участі.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.

Так, відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України № 1452/732 від 09 листопада 2015 року, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктами 15,16 розділу ІІІ Інструкції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України № 1452/732 від 09 листопада 2015 року передбачено, що за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.

Відповідно до п.2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9.а ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом серії ААД №303704 від 25.10.2022 року, лікарським висновком щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №144 складеного о 22 год. 00 хв. 25.10.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, письмовими поясненнями та відеозаписом нагрудних камер працівників поліції з лікарні.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на якому відображені події, які відбувалися 25 жовтня 2022 року за участю ОСОБА_1 , а саме : в лікарні ОСОБА_1 сам особисто підтвердив, що вживав горілку та пиво, їхав мотоблоком за сигаретами. Крім того, на запитання лікаря куди їхав ОСОБА_1 , його дружина також повідомила, що він поїхав на мотоблоці за сигаретами в магазин.

Відеозапис свідчить про дотримання працівником поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст.266 КУпАП.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксовані подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Безпідставними є доводи, що до процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не були залучені свідки не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що працівниками поліції було порушено вимоги оформлення протоколу, оскільки проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції зафіксовано із застосуванням технічних засобів відеозапису згідно положень ч.2 ст.266 КУпАП, а залучення свідків до процедури проведення огляду передбачається лише у разі неможливості застосування спеціальних технічних засобів.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що наявний в матеріалах справи відеозапис не є безперервним, тому такий не може бути належним доказом у справі.

Слід зазначити, що надані відеозаписи сумнівів щодо достовірності та допустимості не викликають, оскільки не містять ознак фальсифікації, фабрикації, чи присутності на відео іншої особи, а не ОСОБА_1 та містять відеофайли, які є цілісними (кожний у свою чергу), безперервними (кожний у свою чергу) і повністю відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, на відео чітко зафіксовано увесь перебіг події, які підтверджують обставини справи, дії поліцейських, поведінку ОСОБА_1 в медичному закладі.

Наведені в апеляційній скарзі доводи адвоката про те, що долучені до протоколу відеозаписи події правопорушення є неналежними доказами, оскільки складаються із окремих фрагментів, також є необґрунтованими, оскільки відеозапис містить обставини події правопорушення та на ньому зафіксовано весь хід спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції.

Водночас, що стосується проходження огляду у медичному закладі, то такий згідно вимог п.3 розділу ІІІ зазначеної Інструкції проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту). При цьому спосіб проходження огляду на стан сп`яніння обирає лікар, який проводить огляд, з наступними винятками: 1)обов`язковим є проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини; 2) якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові.

Тобто водій, доставлений для проходження огляду на визначення стану сп`яніння, повинен пройти такий огляд у спосіб, визначений лікарем, а не відповідно до своїх власних бажань. Оскільки у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, такий не перебував у несвідомому стані чи з тяжкими травмами, а тому будь-яких порушень прав ОСОБА_1 , як особи, яка проходить огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що медичне направлення ОСОБА_1 невидавалось, спростовуються матеріалами справи, таке направлення оформляється в одному примірнику та, у разі доставки водія, пред`являється поліцейським в закладі охорони здоров`я, а не самому водію.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого суду про те, що посилання захисника на ряд процесуальних недоліків при складанні адміністративних матеріалів як на підставу для закриття провадження не виключає вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не є суттєвими, оскільки не спростовує факту вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 .

Крім того під час складання протоколу ОСОБА_1 мав право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти пояснення та мотиви своєї не згоди, які долучаються до протоколу. Він таким правом не скористався, не вказав заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав при складанні протоколу, до компетентних органів не звертався, а тому у суду першої інстанції та у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для визнання об`єктивними тверджень апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено з порушеннями вимог ст.256 КУпАП, що протокол є упередженим та не відповідає дійсним обставинам.

Доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є безпідставними, оскільки спростовуються вищенаведеними доказами, які були перевірені в ході апеляційного розгляду справи, а тому на думку апеляційного суду є такими, які направлені на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Таким чином, вважаю, що в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду. Сукупність зібраних та досліджених доказів за своїм змістом та якістю дозволяють суду констатувати наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції», та порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального чи матеріального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі мотивів, допущено не було.

Таким чином всі наявні в матеріалах справи докази в своїй сукупності доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі суд апеляційної інстанції не вбачає, постанова суду є законною та обгрунтованою.

Керуючись ст.ст. 294 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 23 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Сергій БЕРЕЖНИЙ