Справа № 359/8027/22
Провадження № 3/359/155/2023
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 січня 2023 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Левченко А.В., розглянувши за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Синяченка В.П., свідка ОСОБА_2 , адміністративні матеріали, що надійшли від батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України,

по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходяться адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за № 3/359/155/2023 (справа № 359/8027/22) за ч.1 ст.130 КУпАП та за № 3/359/143/2023 (справа № 359/8030/22) за ст.124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 24.10.2022 серії ААД № 154105, 24 жовтня 2022 року о 10 год. 00 хв. в м.Бориспіль Київської області по вул.Лютнева,20-А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 21150» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» прилад № ARСЕ - 0247, відповідно до якого проба на алкоголь позитивна і становить 2,21 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п.а) п.2.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП..

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 24.10.2022 серії ААД № 154105, 24 жовтня 2022 року о 10 год. 00 хв. в м.Бориспіль Київської області по вул.Лютнева,20-А, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21150» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не був уважний та скоїв наїзд на будівлю. Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п.б) п.2.3., п.12.1. ПДР України, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

Зважаючи на той факт, що вказані матеріали складені у відношенні однієї особи та знаходяться у провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд, суд, зважаючи на вимоги ст.36 КУпАП, вважає, що справи слід об`єднати в одне провадження з метою повного, всебічного та об`єктивного їх розгляду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що своєї вини не визнає, він не згодний з складеними відносно нього протоколами. 24.10.2022 приблизно о 08 год. 30 хв. він приїхав до свого товариша ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , і оскільки у дворі не було місця, він залишив своє авто на стоянці біля магазину та пішов до товариша допомогти йому з ремонтом у квартирі. У товариша він випив 200 грамів горілки, і близько 10 години вже збирався йти додому пішки, та перед тим як піти, пішов до свого автомобіля щоб забрати ключі від дому та документи на авто. Сівши в авто потягнувся до бардачка та зачепив тулубом ручку коробку передач і автомобіль покотився та вперся у двері магазину. Працівникам поліції повідомляв, що не керував автомобілем, це сталося внаслідок необачності, оскільки не поставив авто на ручне гальмо, але ті сказали, що це не має значення. Написали якісь документи і дали йому підписати, що саме в них було записано йому не відомо.

На запитання суду чи писав ОСОБА_1 пояснення, він повідомив, що писали все поліцейські, а йому дали лише підписатися, що саме писали не знає.

Все підписав, бо сказали, що уразі якщо не буде підписувати авто заберуть на штраф майданчик. Наполягав на тому, що автомобілем не керував, просив суд це врахувати і закрити провадження у справі.

Також повідомив, що від того, що автомобіль покотився у двері магазину на автомобілі з`явилася лише подряпина на бампері його автомобіля.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_2 повідомив, що ОСОБА_1 дійсно приїздив до нього до дому та привозив інструменти того дня. Коли ОСОБА_1 приїхав, він зустрів його біля магазину «Меблі» та «Автотовари». Після чого вони взяли інструменти та пішли до нього у квартиру, де він запропонував ОСОБА_1 присісти за стіл та в якості подяки за допомогу випити горілки. Після того як вони поснідали близько 10 години ОСОБА_1 пішов додому та спершу мав намір забрати документи і ключі від дому з машини. На запитання суду про те, чи бачив ОСОБА_2 як сталася ДТП, останній повідомив, що бачив, оскільки вийшов разом з ОСОБА_1 провести його і коли ОСОБА_1 сідав у авто його ноги лишилися на вулиці, а він присівши на сидіння потягнувся у бардачок за ключами і напевно зачепив коробку передач, та авто покотилося приблизно на метри два та вперлося у двері магазину.

Адвокат просив суд закрити провадження у справі про скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки з його боку не має порушення п.п.б) п. 2.3. та 12.1 ПДР України, а по ч.1 ст.130 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не керував автомобілем у стані сп`яніння.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проаналізувавши протокол про адміністративне правопорушення, в якому викладена суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та долучені до нього документи, суд встановив, що ОСОБА_1 інкримінується керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, проте з матеріалів справи не вбачається встановлення самого факту керування транспортним засобом, окрім пояснень, які написані працівниками поліції.

В той же час, судом береться до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 .

Дане пояснення суперечить протоколу складеному відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Як визначено п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів. Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Склад правопорушення містить в собі: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом. Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно встановити наявність об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення. Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Щодо об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння.

Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом. Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП можливе лише у випадку наявності всіх елементів складу адміністративного правопорушення.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Отже, згідно з вимогами ч.2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення позбавлений доказової сили, якщо він не підтверджений іншими доказами, які долучені до нього. Враховуючи, що в даному випадку не долучено жодного належного доказу щодо керування транспортним засобом з боку ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, наявність сумнівів відносно факту керування, враховуючи, те що пояснення були написані працівниками поліції, сам правопорушник та свідок надали зовсім протилежні пояснення, а також відсутність доказів керування транспортним засобом, суддя приходить до висновку про обґрунтованість доводів ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом у вказаній справі, оскільки він складений у порушення ст.ст.254,256 КУпАП.

Визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності слід керуватися принципом, згідно якого винність особи не може ґрунтуватись на припущеннях. Будь-які сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на її користь.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Отже, частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Крім того, аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину (адміністративного правопорушення) не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Статтею 62 Конституції України також передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Оцінивши в сукупності надані докази, а також врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення до відповідальності ОСОБА_3 за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт керування автомобілем ОСОБА_1 , а надані докази суд оцінює критично, оскільки докази керування транспортним засобом відсутні.

Відносно справи за фактом скоєння правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, суд вважає за необхідне також закрити провадження у справі з наступних підстав.

Як було встановлено попередньо, ОСОБА_1 автомобілем не керував, а допустив наїзд на двері магазину через власну необачність, оскільки його автомобіль покотився, внаслідок чого лишилася подряпина лише на бампері його авто.

За таких умов, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки з його боку не має порушення п.п.б) п. 2.3. та 12.1 ПДР України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 36, ст.124, ч.1 ст. 130, ст. 247, ст. 268 КпАП України, суд

п о с т а н о в и в:

Об`єднати в одне провадження справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за № 3/359/155/2023 (справа № 359/8027/22) за ч.1 ст.130 КУпАП та за № 3/359/143/2023 (справа № 359/8030/22) за ст.124 КУпАП.

Об`єднаним справам присвоїти номер провадження № 3/359/155/2023 та номер справи 359/8027/22.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя А.В. Левченко