Справа № 445/402/22
провадження № 3/445/2/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.01.2023року суддя Золочівського районного суду Львівської області Сивак В.М., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 2 ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 170944 від 19.03.2022, вбачається, що ОСОБА_1 , 19.03.2022 року о 23 годині 30 хвилин в с. Перегноїв по вул. Центральній керував автомобілем CHERY AMULET реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд стану сп`яніння проводився у встановленому законом порядку з використанням Alcotest Драгер. Відповідно ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9а ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що 19.03.2022 року, перебував на роботі, а біля 22 години, разом із батьком ОСОБА_2 , на автомобілі проводили патрулювання на предмет дотримання громадянами встановленої комендантської години у військовий стан, на території Перегноївського старостинського округу Глинянської міської ради, згідно заходів з оборони Глинянської територіальної громади, оскільки являються членами громадського об`єднання. Проїжджаючи на автомобілі CHERY AMULET реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого був батько, ОСОБА_2 , а він, ОСОБА_1 перебував на передньому пасажирському місці, на відрізку автодороги між містом ОСОБА_3 та селом Перегноїв, на зустріч виїхав, створюючи аварійну ситуацію перегородив рух автомобіль Chevrolet сірого кольору, без жодних спеціальних автомобільних відміток. Коли батько зупинив автомобіль, їм на зустріч, з даного автомобіля вийшло четверо осіб у військовій формі зі зброєю, в балаклавах на обличчі.

Зазначені особи, не представились, силою витягли його з батьком з автомобіля, забрали документи та ключі від автомобіля. Після цього, ці невідомі особи почали умисно завдавати удари та побої руками та прикладом автомата та спричинили їм тілесні ушкодження. Він та батько перестрашились за своє життя, оскільки була ніч, темно, невідомі особи направляли на них зброю. Батько подзвонив до колишнього працівника поліції ОСОБА_4 , попросив викликати поліцію. Через деякий час приїхав ОСОБА_4 та працівник поліції ОСОБА_5 .

Ці невідомі особи у військовій формі стали вести себе агресивно по відношенню і до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , погрожували їм зброєю.

Через деякий час приїхали патрульні працівники поліції, вони відійшли в сторону разом з невідомими людьми у військовій формі та про щось говорили. Після цього, до нього звернувся працівник поліції, який не представився та запитав чи він їхав на автомобілі, на що він відповів, що їхав. Але він не казав, що керував автомобілем. В цей вечір за кермом автомобіля CHERY AMULET реєстраційний номер НОМЕР_1 , був його батько, ОСОБА_2 , ( який має водійські права та згідно доручення має право керувати даним транспортним засобом), а він, ОСОБА_1 перебував на передньому пасажирському місці. Будучи впевненим, що нічого не порушив та його немає за що притягувати до відповідальності, перебуваючи в хворобливому стані через завдані тілесні ушкодження, переживаючи за своє здоров`я та життя, погодився пройти огляд на стан сп`яніння.

На наступний день, в зв`язку з погіршенням стану здоров`я через побиття, він був змушений звернутись в медичні заклади для надання медичної допомоги та Відділення поліції №2 (Перемишляни) Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області з заявою про побиття та спричинення тілесних ушкоджень. У Комунальному некомерційному підприємстві «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова», де ОСОБА_1 надавалась медична допомога встановлено діагноз: «Забій грудної клітки справа, поверхнева травма інших частин голови, садно». Було надано медичну допомогу і його батькові. Просив суд закрити провадження по даній справі про адміністративне правопорушення.

Будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази та за відмову від дачі показів, свідок ОСОБА_2 надав аналогічні пояснення. Вказав, що в цей вечір за кермом автомобіля CHERY AMULET реєстраційний номер НОМЕР_1 , був він, оскільки має водійські права та згідно доручення має право керувати даним транспортним засобом, алкогольних напоїв не вживав.

Будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази та за відмову від дачі показів, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , пояснили, що на час приїзду працівників патрульної поліції за кермом автомобіля CHERY AMULET реєстраційний номер НОМЕР_1 ні кого не було. ОСОБА_1 повідомляв працівників поліції, що не є водієм даного транспортного засобу, за кермом автомобіля перебував його батько, ОСОБА_2 . Крім цього, свідки пояснили, що працівниками патрульної поліції нагрудними відеокамерами відеозапис подій 19.03.2022 року не проводився.

Адвокат Сеньків О.Я., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав до письмові заперечення у яких просить справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Крім цього, зазначив, що в протоколі та в інших зібраних доказах, які знаходяться в матеріалах справи не зазначається по яких ознаках встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Крім цього, не було і самого факту зупинення працівниками патрульної поліції автомобіля CHERY AMULET реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 . Порушення зазначеного процесуального порядку та послідовності його проведення, або не проведення у точній відповідності з законом, тягне за собою недійсність результатів такого огляду.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який був здійснений із порушеннями вищевказаних вимог, вважається недійсним (стаття 266 КУпАП).

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння. Доказів керування не надано. Таким чином, долучений до матеріалів відеозапис не є належним доказом у справі, оскільки ним не зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Однак в протоколі серії ААБ №170944 про адміністративне правопорушення за ч.1ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 зазначаються свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , щодо неупередженості яких є сумніви. До матеріалів долучено рапорт поліцейського СРПП ВнП №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області Дащак І., однак свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та свідків, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, надавши відповідну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, вважаю, що провадження в справі підлягає закриттю з таких підстав.

Відповідно до Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в МЮУ 11.11.2015 за №1413/27858 (надалі Інструкції), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п.3 Інструкції).

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу.

Таким чином проведенню огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським обов`язково передує: обов`язкова наявність у водія ознак вказаних у пункті 3 інструкції; зупинка транспортного засобу.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №170944 від 19.03.2022 року та долучених матеріалів, поліцейськими вищенаведених вимог не було дотримано.

В протоколі та в інших зібраних доказах, які знаходяться в матеріалах справи не зазначається по яких ознаках встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Крім цього, не було і самого факту зупинення працівниками поліції автомобіля CHERY AMULET реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 .

Порушення зазначеного процесуального порядку та послідовності його проведення, або не проведення у точній відповідності з законом, тягне за собою недійсність результатів такого огляду.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який був здійснений із порушеннями вищевказаних вимог, вважається недійсним (стаття 266 КУпАП).

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу, або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, вважається закінченим з моменту руху транспортного засобу.

В протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 зазначено, що він керував транспортним засобом автомобілем CHERY AMULET реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Однак, з переглянутого відеозапису, який міститься на оптичному диску, що додано до матеріалів справи, як доказ його винуватості, зафіксовано лише факт проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 . Доказів зупинки транспортного засобу автомобіля CHERY AMULET реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та самого факту керування ним вказаним транспортним засобом матеріали справи не містять.

Як зазначалось вище, під керуванням транспортним засобом розуміється вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зрушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу, що не було встановлено в діях ОСОБА_1 , оскільки відеозапис не містить відомостей, що ним, як водієм, були вчинені дії, пов`язані з приведенням транспортного засобу в рух, відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу, оскільки з відеозапису неможливо встановити момент зупинки транспортного засобу під його керуванням, та відеозапис це не підтверджує, а підтверджує, що екіпаж поліції під`їхав до транспортного засобу, який не рухався, а знаходився на узбіччі.

Перебування біля чи в транспортному засобі не створює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з правовою позицією висловленою у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.02.2020 року №204/8036/16-а, виключно водій, а не особа, яка сидить за кермом, підлягає відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Крім того, ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачений виключний перелік підстав для зупинки транспортного засобу.

Відеозапис, який доданий інспектором поліції до матеріалів справи не є належними доказами вчинення особою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки на таких записах відсутня відеофіксація руху автомобіля, моменту зупинки транспортного засобу та обставин складання самого протоколу про адміністративне правопорушення. Особа, яка міститься на них за кермом транспортного засобу не перебуває.

Згідно із статтею 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а вразі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно із протоколом про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, до протоколу долучено диск з відеозаписом. Однак з цього диску не можливо встановити, коли даний запис проводився ( дата, час) та на який технічний прилад від проводився. ОСОБА_1 та свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 пояснили, що працівниками патрульної поліції нагрудними відеокамерами (відеореєстраторами) відеозапис подій 19.03.2022 року не проводився.

До матеріалів справи не долучено відеозапис на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що прямо визначено вимогами ст. ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них» та наказу Департаменту патрульної поліції НПУ «Про порядок зберігання, використання відеозапису та відео реєстраторів патрульних» від 24.11.2015 № 14/1, де чітко регламентується, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера, а також вказується коли поліцейський повинен її обов`язково вмикати.

Відповідно до вимог ст.ст.31,40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання Правил дорожнього руху України.

Згідно п.п.4,5 Розділу П Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 за №1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Таким чином, працівник патрульної поліції, що здійснював оформлення адміністративного правопорушення, не дотримався вимог Закону України «Про національну поліцію» та Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, оскільки наданий відеозапис не є безперервним та на якому не зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Таким чином, долучений до матеріалів відеозапис не є належним доказом у справі, оскільки ним не зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Однак в протоколі серії ААБ №170944 про адміністративне правопорушення за ч.1ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 зазначаються свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Це особи, які в цей вечір зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_2 та в подальшому, зі слів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спричинили їм тілесні ушкодження.

Крім цього, в матеріалах є пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , однак в них не зазначається, хто був за кермом автомобіля CHERY AMULET реєстраційний номер НОМЕР_1 , по яких ознаках вони встановили, що водій перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Крім цього, працівником патрульної поліції при складанні протоколу не було ознайомлено ОСОБА_1 з поясненнями свідків, не надано копії відеозапису, не роз`яснено його права. Зазначена бездіяльність уповноваженої посадової особи негативно впливає на процесуальне положення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що в умовах рівноправності та змагальності сторін є недопустимим.

В результаті таких дій особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, була позбавлена можливості обирати спосіб своєї поведінки та вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами. Оскільки право на захист є основоположним принципом судочинства, вважаю і за цією підставою неможливим притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності оскільки було порушено його право на захист.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, зазначено, що фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо, є неналежними доказами.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, але працівники поліції, всупереч цих вимог, не забезпечили відповідного доказового матеріалу у справі.

До матеріалів долучено рапорт поліцейського СРПП ВнП №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області Дащак І.

Однак, в розумінні правової позиції висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року №489/4827/16а вбачається, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, тому і вищевказаний рапорт працівника поліції не можна вважати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Зазначене вище підтверджується і постановою КАС ВС від 20.05.2022 року у справі №524/5741/16-а, де зазначається , що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч.1ст.14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі Коробов проти України Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення поза розумним сумнівом . Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

У справі Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Європейський Суд з прав людини у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п.1 ст.247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вважаю, що підстави для притягнення до відповідальності ОСОБА_1 відсутні, тому провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.247п.1,266,284,287 КУпАП,

постановив:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В. М. Сивак