Номер провадження: 33/813/299/23
Номер справи місцевого суду: 508/740/22
Головуючий у першій інстанції Корсаненкова О. О.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Пінькової К.Ю., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського районного суду Одеської області від 09 листопада 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Миколаївського районного суду Одеської області від 09 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17000,0 грн та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив суд оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що суд першої інстанції не взяв до уваги посилання захисника Гаврилович І.П. на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 168056 від 23.10.2022 року зазначено технічний прилад «DRAGER 6800», хоча свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки було надано на технічний прилад «DRAGER 6810», оскільки вид вимірювального засобу, яким було здійснено тестування на алкоголь має суттєве значення для оцінки законності притягнення особи до адміністративної відповідальності за даним видом правопорушення. Також зазначав, що газоаналізатори виробництва компанії Drager Safety AG & Co. KGaA. Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 і становить 1 рік. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 168056 від 23.10.2022 року, перевірку на стан мого сп?яніння було здійснено технічним приладом «DRAGER 6800». Сертифікату затвердження даного типу засобу вимірювальної техніки до матеріалів справи не надано, а тому неможливо встановити чи було проведено огляд на стан сп?яніння сертифікованим приладом, термін повірки якого не сплинув на час огляду. В оскаржуваній постанові суд послався на те, що свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки було надано на технічний прилад DRAGER 6810», і з акту огляду на стан сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів та тестування на алкоголь вбачається, що огляд дійсно проводився із застосування технічного приладу «DRAGER 6810», про повірку якого було надано свідоцтво № 12-01/12372 від 24.12.2022 року. При цьому, суд першої інстанції не пояснив чому саме він прийняв до уваги технічний прилад «DRAGER 6810», який зазначений в акті і має свідоцтво, а не технічний прилад «DRAGER 6800», який зазначений у протоколі і немає свідоцтва. До того ж, суд зазначив, що свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки на технічний прилад «DRAGER 6810» № 12-01/12372 від 24.12.2022 року, тобто свідоцтво видане датою, яка фактично ще не настала, з чого не зрозуміло термін повірки і коли він спливає. Отже скаржник вважав, що технічний засіб, за допомогою якого поліцейським проводився огляд ОСОБА_1 на стан сп?яніння, є обов?язковим при викладенні суті адміністративного правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення саме з вищевказаних підстав, що повинно бути враховано судом при оцінці доказів. Крім того, саме протокол є основним документом, на підставі якого фіксуються обставини вчинення особою адміністративного правопорушення. Всі інші матеріали додаються до протоколу і повинні відповідати відомостям, які в ньому зазначені. В даному випадку, скаржник зазначав, що відомості щодо технічного приладу, зазначені в протоколі протирічать відомостям, зазначеним у акті і в процесі розгляду справи такі протиріччя не були усунені, а тому суд безпідставно взяв до уваги те, що вимірювання проводилось саме технічним приладом «DRAGER 6810», а не технічним приладом «DRAGER 6800». Також скаржник звертав увагу суду, що його підпис в акті огляду на стан сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів свідчить виключно про те, що він був ознайомлений з даним актом, а не про те, що він погодився з результатом цього огляду, як це зазначив суд першої інстанції в своїй постанові. Відповідно до п. 6 Інструкції огляд на стан сп?яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. В порушення зазначеного пункту Інструкції при проведені огляду на стан сп?яніння скаржника свідки не були присутні, про що скаржник зазначав в своїх поясненнях, поданих до суду. В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 168056 від 23.10.2022 року зазначений один свідок, в присутності якого нібито було проведено огляд на стан сп?яніння - ОСОБА_2 , хоча цієї особи також не було при проведенні огляду та складанні протоколу. Натомість, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №168056 від 23.10.2022 року не зазначено прізвище, ім?я, по батькові та адреса другого свідка, обов?язкова участь якого передбачена законом. Відповідно до вищевказаної Інструкції скаржник зазначав, що здійснюючи фіксацію вчиненого правопорушення, з метою забезпечення повноти та об?єктивності провадження у справі про адміністративне правопорушення, поліцейський повинен не лише зазначити ці ознаки у протоколі про адміністративне правопорушення, але і надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, в тому числі указати на наявність цих ознак свідкам та відібрати у них пояснення із приводу наявності цих ознак, що у ході провадження у даній справі дотримано не було, на думку скаржника. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено виключно про те, що скаржник «керував /м ВА3217030, днз НОМЕР_1 в стані алкогольного сп?яніння». Жодної вказівки на наявність вищевказаних ознак сп?яніння, які стали підставою проведення огляду на стан сп?яніння, співробітником поліції у протоколі не зазначено. Із оглянутого відеозапису, зробленого за допомогою нагрудної камери поліцейського вбачається, що у скаржника відсутні будь-які ознаки алкогольного сп?яніння. Із даного відеозапису вбачається, що я вів себе адекватно, спілкувався із поліцейським, логічно висловлював свої міркування, скоординований у своїх рухах. Тобто із даного відеозапису не можливо зробити висновок про наявність у мене ознак алкогольного сп?яніння, які б стали підставою для проведення огляду на стан сп?яніння. Пояснення свідка ОСОБА_2 , скаржник вважає неналежним доказом, виходячи з того, що даний свідок не був допитаний в залі судового засідання. При наданні пояснень працівнику поліції свідок ОСОБА_2 не попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві свідчення, про що свідчень відсутність такого попередження у бланку його пояснення, а тому свідчення, викладені в його поясненні можна поставити під сумнів. До того ж, без безпосереднього допиту зазначеного свідка в залі суду неможливо встановити чи дійсно ОСОБА_2 був присутній під час мого огляду на стан сп?яніння, що я особисто заперечую, чи в протоколі зазначені дані будь-якої особи, яка насправді не була свідком подій. Так скаржник вважав, що з метою всебічного, повного та об?єктивного з?ясування обставин справи суд першої інстанції мав право викликати свідка ОСОБА_2 для допиту за власної ініціативи. Оскільки зазначений свідок не був допитаний в суді першої інстанції, то скаржник вважав просити суд про його виклик для допиту під час розгляду справи у апеляційній інстанції. Стосовно того, що захисником також не було заявлено клопотання про виклик ОСОБА_3 ця підтвердження або спростування моїх пояснень з приводу подій, що відбувалися у ніч на 23.10.2022 року, то хочу зазначити, що сторона захисту мала намір викликати дану особу для допиту в якості свідка, як і інших свідків, які були на місці події - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Однак, оскільки справа була розглянута в одне судове засідання, то можливості допитати свідків не надалось. Тому, на даний час я вимушений просити суд про виклик зазначених свідків для допиту в судове засідання. 3 зазначеної частини судового рішення скаржнику не зрозуміло чому суд віднісся критично до його пояснень, з приводу телефонної розмови, яка наявна на відеозаписі з боді-камери поліцейського, і в чому полягає їх направлення на уникнення скаржника від відповідальності, якщо на його думку, він вважає, шо надав правдиві показання стосовно того, що дійсно вживав пиво та навіть погодився пройти огляд на стан сп?яніння. Оскільки, скаржник зазначав, що не керував автомобілем і не вчиняв даного правопорушення, тому він чесно зізнався, що пив спиртне і погодився на огляд. Скаржник неодноразово зазначав ,що саме неповнота відеозапису вплинула на повноту, всебічність та об?єктивність з?ясування обставин у даній справі та доведеність його вини у вчиненні даного правопорушення. 3 відеозапису, наданого співробітниками поліції до суду не вбачається, як вони підійшли по мого автомобіля, який не рухався і в якому він не знаходився, а знаходився біля нього і чекав на свого товариша ОСОБА_3 , як я зазначив у своїх поясненнях. Також на відеозапису відсутні мої пояснення щодо того, що я не керував транспортним засобом. Скаржник вважав, що саме відсутність факту керування мною автомобілем у стані алкогольного сп?яніння виключає мою відповідальність за вчинення даного адміністративного правопорушення. А працівниками патрульної поліції до матеріалів справи додано фрагмент відеозапису, з якого вбачається, що я дійсно визнаю те, що вживав пиво і погоджуюсь пройти огляд на стан сп?яніння. Зупинення мого автомобіля та перебування мене за кермом на відеозапису не зафіксовано. Вищевказані свідки зможуть підтвердити в судовому засіданні, що скаржник дійсно чекав ОСОБА_3 біля автомобіля, щоб він сів за кермо і відвіз його додому, оскільки скаржник усвідомлював, що вживав алкогольні напої і не міг в такому стані керувати транспортним засобом. Будь-яких доказів того, що скаржник був зупинений під час керування транспортним засобом співробітниками поліції до суду не надано. Скаржник зазначав, що при складанні протоколу працівниками поліції мені не було роз?яснено мої права, що позбавило мене права запросити захисника відразу на місце події і уникнути незаконного притягнення мене до адміністративної відповідальності. Також скаржник зазначав, що в протоколі він просто поставив свої підписи там, де йому показали працівники поліції, оскільки було темно і він не міг прочитати, що там написано. До того ж, в протоколі зазначені лише номери статей законодавства, але не зазначено їх зміст. Скаржник зазначає, що він не обізнаний про суть статей закону, що зазначені в протоколі. Щодо того, що я особисто зазначив в протоколі, що відмовляюсь надавати будь-які пояснення на підставі ст. 63 Конституції України, то це мною було записано під диктування працівника поліції після того, як я категорично відмовився надавати будь-які пояснення.

Учасники справи, були повідомлені належним чином, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги. В судове засідання з`явились представник та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а також свідки, про допит яких просив ОСОБА_1 .. Також судом апеляційної інстанції в судове засідання викликався працівник поліції, яким було складено рапорт, щодо обставин вказаного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторони захисту, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджена матеріалами справи та правопорушником не спростовано.

Апеляційний суд надаючи оцінку доводам апеляційної скарги виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 168056 від 23.10.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_1 23.10.2022 року о 00-30 годині по вул. Центральна в с.Стрюкове, керував транспортним засобом ВАЗ217030 днз НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, зі згоди водія огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу «DRAGER 6800», показник складає 1,38 % проміле, відеофіксація проводилась нагрудним відеофіксатором № 028002, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Клопотання про допит свідків апеляційний суд задовольнив частково та зазначає, що під час судового засідання було встановлено, що анкетні дані ОСОБА_4 зазначені в апеляційній скарзі помилкові, тому апеляційний суд не може допустити такого свідка для дачі пояснень.

Щодо свідка ОСОБА_5 , апеляційний суд був позбавлений можливості допитати в якості свідка, через її відсуність в залі судових засідань.

Апеляційний суд допустив до дачі пояснень ОСОБА_3 в якості свідка, який пояснив, що 22.10.2022 року у вечері ОСОБА_6 прибув в с. Стрюкове на святкування дня народження. У вечері ОСОБА_1 попросив його після 12:00 години відвезти до дому, так як свідок веде здоровий спосіб життя та взагалі не вживає алкогольні напої. Вийшовши з кафе по вул. Центральній у вищевказаному селі, свідок згадав, що забув документи у кафе та повернувся за ними, де його хвилин на 20 затримали знайомі за розмовами про футбол, та вийшовши з приміщення кафе свідок побачив, що біля машини ОСОБА_1 знаходяться працівники поліції. Підійшовши до автомобіля ОСОБА_1 свідок пояснив працівникам поліції, що він є тверезем водієм автомобіля, який належить ОСОБА_1 , але ж працівниками поліції ці обставини в жодних доказах не зазначені. Також ОСОБА_3 пояснив, що на місці розгляду адміністративних матеріалів, свідок зазначений у протоколі ДПР18 № 168056 ОСОБА_2 був відсутній, та з тих осіб, що були на місці його ніхто не бачив, крім того свідок ОСОБА_2 живе в іншому населенному пункті 20 хвилин їзди від місця складення протоколу. В протоколі зазначено що управління доручено свідку.

З метою об`єктивного розгляду справи, суд апеляційної інстанції з власної ініціативи викликав у судове засідання у якості свідка поліцейського ОСОБА_7 , який складав рапорт про вказане правопорушення, але ж у судове засідання останній не з`явився, що позбавило суд можливості перевірити обставини викладені поліцейським у рапорті.

Огляд відеозапису, наданого з міста події в наявності не містить беззаперечних доказів, що ОСОБА_1 керував вищевказаним транспортним засобом. Також на відеозаписі, зазначений у якості свідка ОСОБА_2 відсутній, що підтверджує доводи апеляційної скарги та пояснення свідка ОСОБА_3 . Також в протоколі ДПР 18 №168056 зазначається, що керування транспортного засобу передано ОСОБА_3 . З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що жодних свідків обставин події крім ОСОБА_3 при складені адміністративного протоколу не перебувало.

Тобто апеляційний суд дослідивши матеріали справи позбавлений можливості прийти до остаточного об`єктивного рішення у справі, через те, що у сукупності з вищевикладеного свідчить про неналежне оформлення матеріалів справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення. Таким чином, оскільки за встановленими обставинами справи не виявляється належним чином встановити, чи управляв автомобілем ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння, чи скоїв ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, то апеляційний суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП вважає за необхідне повернути матеріали справи до органу, який склав протокол, на дооформлення (встановлення особи, яка скоїла адміністративне правопорушення та/або її належна ідентифікація в протоколі про адміністративне правопорушення).

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження постанову Миколаївського районного суду Одеської області від 09 листопада 2022 року - задовольнити.

Поновити строк на на апеляційне оскарження постанови Миколаївського районного суду Одеської області від 09 листопада 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Миколаївського районного суду Одеської області від 09 листопада 2022 року скасувати.

Матеріали справи № 508/740/22 направити до Березівського районного відділу поліції відділу поліцейської діяльності №1 ГУНП в Одеській області на доопрацювання та для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови буде виготовлений 24.02.2023 року .

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький