Номер провадження: 33/813/67/23
Номер справи місцевого суду: 509/4738/22
Головуючий у першій інстанції Жижка О. В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Пінькової К.Ю., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисниці Кузнецової Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні його апеляційну скаргу на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 листопада 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2022 року до Овідіопольського районного суду Одеської області від Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №122205 від 28.10.2022, з якого вбачається, що ОСОБА_1 28.10.2022 о 23:40, на а/д Н-33, 5 км + 650 м, керував транспортним засобом марки «Mercedes Benz Vito», д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки приладом «Драгер» та в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Мотивуючи таку постанову суд першої інстанції виходив з того, що у письмових поясненнях, доданих до протоколу, ОСОБА_2 повідомив, що він був свідком відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у лікаря нарколога та продування приладу «Драгер», після чого щодо водія було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення. У письмових поясненнях, доданих до протоколу, ОСОБА_3 повідомив, що він був зупинений працівниками поліції в якості свідка. В його присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у лікаря нарколога та продування приладу «Драгер». Суд першої інстанції вважав наведене таким, що відповідає складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки є самостійним складом, що полягає у відмові особи від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння, та підтверджено матеріалами справи (протоколом, письмовими поясненнями, відеозаписом). Доказів звернення зі скаргою на будь-які дії/бездіяльність працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №122205 від 28.10.2022 до суду не надано. Як вбачається з матеріалів справи, зауважень на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №122205 від 28.10.2022 ОСОБА_1 не складав.

Доказів самостійного проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 суду не надав.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутності події та складу в його діях адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що прибувши до Овідіопольського районного суду Одеської області 28 листопада 2022 року судове засідання по справі №509/4738/22 фактично не проводилося та скаржник на ньому своєї вини не визнавав, як то зазначено в Постанові від 28.11.2022 р. Зазначав, що йому лише було вручено квитанції для сплати штрафу та судового збору. Також під час розгляду справи суд першої інстанції не звернув увагу, що протокол серії ААД №l22205 від 28.10.2022 року був складений із порушенням вимог законодавства України, а саме: були відсутні підстави для зупинки мого транспортного засобу та працівниками поліції порушено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп?яніння. Під час зупинки авто, я не перебував у стані алкогольного сп?яніння, проте я відмовився пройти освідування саме на місці зупинки, так як не довіряю мобільним пристроям, оскільки із загальнодоступної інформації мені відомо, що дані пристрої часто не сертифіковані та не відображають дійсних даних. В момент зупинки скаржник не мав змоги проїхати до найближчого закладу охорони здоров?я через причини пов?язані з терміновими справами. Скаржник зазначав, що у матеріалах справи таке направлення відсутнє, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв його у заклад охорони здоров 'я для проходження огляду на стан сп?яніння, що також не було встановлено судом першої інстанції під час розгляду справи. Таким чином, скаржник вважає, що був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд. Інших доказів про знаходження скаржника у стані алкогольного сп?яніння в матеріалах справи не має. Зауважував, що в письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були додані до протоколу містяться свідчення лише щодо відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у лікаря нарколога та продування приладу «Драгер» При цьому немає ніяких свідчень з боку свідків щодо находження ОСОБА_1 в стані алкогольного сп?яніння чи будь-яких ознак алкогольного сп?яніння ОСОБА_1 будь то запах алкоголю з рота, порушення координації рухів або почервоніння очей. В свою чергу, суд першої інстанції на вказані обставини увагу не звернув, формальне підійшов до розгляду справи, дійшов до передчасного висновку про мою винуватість, чим допустив неповноту судового розгляду. Вважав, що матеріали про притягнення скаржника до адміністративної відповідальності не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили б про наявність його вини у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП. Враховуючи вищевикладене, вважав, що в діях скаржника відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП оскільки він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп?яніння на момент зупинки його працівниками поліції та вважав, що в матеріалах справи не міститься достатньо доказів, які б підтверджували його вину.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, та його захисницю Кузнецову Л.В., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 245 КупАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги (ч. 7 ст. 294 КУпАП).

Переглядаючи постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи, суд повно, всебічно і об`єктивно дослідив дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірив обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 122205, дав цим обставинам належну оцінку, вислухав всі аргументи сторін та, приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, дійшов правильного висновку про доведеність його вини у відмові як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушено п. 2.5. Правил дорожного руху.

Доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до наданих суду першої інстанції заперечень ОСОБА_1 , яким судом дана належна та аргументована оцінка, цих правильних висновків не спростовують.

Судом першої вірно враховано, що Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі за тестом - Інструкція), визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан такого сп`яніння та оформлення результатів такого огляду. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Згідно п. 3, 4, 7 розд. ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

У відповідності до змісту статті 266 КупАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції, під час якого поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, або у разі незгоди такої особи пройти вказаний огляд або у разі незгоди особи з результатами огляду огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (далі - Правила), встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 5 розд. ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Всі вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані, вірно застосовані, а зміст постанови відповідає ст. 283, 284 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_4 підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД№122205 від 28.10.2022.

- долученим до протоколу відеозаписом з відеореєстратору службового №..., який міститься на диску та приєднаний до матеріалів справи, яким зафіксовано факт керування 28.10.2022 о 23:40, на а/д Н-33, 5 км + 650 м, транспортним засобом марки «Mercedes Benz Vito», д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки приладом «Драгер» та в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

-поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про відмову у проходженні огляду на стан сп`яніння приладом Драгер та в медичному закладі.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно того, що поліцейським було порушено порядок складення адміністративних матеріалів стосовно скаржника, доводами самої апеляційної скарги спростовується, в якій ОСОБА_1 сам підтверджує свою відмову у проходженні медичного огляду на стан сп`яніння, посилаючись на необґрунтовані причини у вигляді термінових справ, які ОСОБА_1 не доведені належними та допустимими доказами.

Натомість, для наявності складу такого адміністративного правопорушення достатнім є саме відмова особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння тощо. Вказане кореспондується із визначеним п. 2.5. Правил дорожнього руху обов`язком такої особи на вимогу поліцейського пройти вказаний огляд безумовно, і жодним чином не пов`язане із наявністю або відсутністю будь-яких зовнішніх ознак у водія.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вважати, що працівники поліції діяли протиправно, немає підстав, оскільки їх дії не були оскаржені в установленому законом порядку, і з відео не вбачається порушення порядку складення протоколу.

Відповідно до відеозапису з боді-камери поліцейського дійсно ОСОБА_1 працівник поліції неодноразово ставив питання про його згоду або незгоду пройти освідування на стан сп`яніння саме у зв`язку із відсутністю погодження на його проходження останнім.

Крім того вважати, що працівники поліції діяли протиправно немає підстав, оскільки їх дії не були оскаржені в установленому законом порядку та й з відео не вбачається порушення порядку складення протоколу щодо ОСОБА_1 .

Протокол складений у відповідності до вимог інструкцій, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», зауважень до нього подано не було.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не вказують на порушення судом при розгляді справи вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та на наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 12.01.2023 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький