Єдиний унікальний номер судової справи: 484/2694/22 Головуючий у місцевому суді: Шикеря І.А.
Номер провадження: 33/812/12/23 Головуючий у апеляційному суді: Крамаренко Т.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Філатова Івана Леонідовича на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 090223, 21 серпня 2022 року о 16-10 год в с. Грушівка по вул. Братів Лісовців, 3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Rover 218 TD», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Drager» або в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Філатов І.Л. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, постанова є необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі захисник Філатов І.Л. зазначає про те, що судом першої інстанції оскаржувана постанова прийнята без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

Вказує на те, що наданий працівниками поліції із власного мобільного телефону відеозапис не може бути належним доказом у справі та не містить чіткої та зрозумілої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Наголошує на тому, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що працівники поліції висували пропозицію як про проходження огляду в закладі охорони здоров`я так і про забезпечення проведення огляду водія ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я. Також вважає, що якщо ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду за допомогою приладу Драгер на місці зупинки то в матеріалах справи має бути направлення на ім`я ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, як доказ реального факту відмови від огляду. Натомість таке направлення в матеріалах справи відсутнє, що на думку захисника ОСОБА_2 спростовує твердження працівників поліції.

Зауважує, що свідки, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції надали інші покази, які суттєво різняться з обставинами справи.

Зазначає, що ОСОБА_1 через військову агресію російської федерації та воєнні дії на території України, наразі разом з дружиною та дітьми проживає в с. Грушівка Первомайського району Миколаївської області, що підтверджується наявними в справі довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, а наявний в нього транспортний засіб є єдиною можливістю заробити кошти на утримання родини. Окрім того, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, про що свідчить наявна в справі копія посвідчення, має відповідні нагороди. Наразі він не перебуває в лавах Збройних Сил України, оскільки має важке поранення.

У судове засідання, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Філатов І.Л. не з`явилися, про місце й час розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість 11 січня 2023 року на електронну адресу апеляційного суду надійшло клопотання від адвоката Філатова І.Л. про розгляд апеляційної скарги за відсутності його та ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін з таких підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п .2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За такого, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 , 21 серпня 2022 року о 16-10 год в с. Грушівка по вул. Братів Лісовців, 3, керував транспортним засобом «Rover 218 TD», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Drager» або в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків ( а.с.1).

Вказаний протокол особисто підписано водієм ОСОБА_1 без будь-яких заперечень.

Разом з тим, водій ОСОБА_1 надав письмові пояснення з приводу вказаного правопорушення, в яких зазначив, що він дійсно вживав спиртні напої та сів за кермо свого автомобіля «Rover 218 TD», державний номерний знак НОМЕР_1 та керував ним по вул. Братів Лісовців поки його не зупинили працівники поліції. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, оскільки дійсно вживав спиртні напої (а.с.2).

Таким чином, водій ОСОБА_1 власноручно підтвердив факт вживання ним спиртних напоїв та керування транспортним засобом до моменту зупинки його працівниками поліції в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_1 допустив порушення п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 090223 від 21 серпня 2022 року (а.с.1);

- у відеозаписі, з якого чітко вбачається, що працівником поліції було запропоновано водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки за допомогою приладу Драгер так і у медичному закладі, натомість водій відмовився (а.с.6);

- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 3-4).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 090223 від 21 серпня 2022 року та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 21 серпня 2022 року у водія ОСОБА_1 а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя в розумінні п.п.2 та 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На вимогу працівників поліції водій ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу щодо огляду на стан сп`яніння. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність наявності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень захисника Філатова І.Л. в апеляційній скарзі ґрунтується на наявних у справі доказах.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відеозапис не може бути прийнятий судом, оскільки він був зроблений на мобільний телефон та не містить чіткої та зрозумілої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані.

Ні Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року, ні Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року не містять приписів про обов`язкове долучення до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення відео з бодікамери поліцейського, в тому числі повного відео з моменту зупинки.

Так згідно п.15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Аналогічні положення містить Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, згідно п.1 розділу ІІ якої протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Отже, долучення працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення відео щодо обставин відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння носить ініціативний характер і посилання захисника Філатова І.Л. на те, що такий відеозапис був здійснений на мобільний телефон і не містить чіткої та зрозумілої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що працівники поліції висували пропозицію як про проходження огляду в закладі охорони здоров`я так і про забезпечення проведення огляду водія ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я на увагу суду не заслуговують, оскільки з відеозапису чітко вбачається, що працівником поліції запропоновано водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і у медичному закладі, на що останній відмовився.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на ім`я ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я суд оцінює критично, оскільки таке направлення видається працівником поліції у випадку погодження особи на проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі та направлення водія до медичного закладу для проведення огляду. Оскільки в даному випадку водій ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі то й направлення в матеріалах справи правомірно відсутнє.

Доводи апеляційної скарги про те, що свідки, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції надали інші покази, які суттєво різняться з обставинами справи не мають правового значення, оскільки вказані свідки 21 серпня 2022 року під час зупинки транспортного засобу «Rover 218 TD» державний номерний знак НОМЕР_1 погодились з обставинами викладеними в протоколі серії ААБ № 090223, підписали його без будь-яких зауважень. Окрім того, в своїх письмових поясненнях зазначили, що 21 серпня 2022 року в їх присутності громадянин ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер чи в медичному закладі.

Доводи апеляційної скарги, про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння, суд розцінює як безпідставні, оскільки з відеозапису чітко вбачається, що працівники поліції пропонували водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки за допомогою приладу Драгер так і у медичному закладі, натомість водій відмовився від проходження такого огляду. Вказана відмова зафіксована як на відеозаписі, що міститься в матеріалах справи, так і в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 09223, який особисто підписано водієм ОСОБА_1 без будь-яких зауважень.

Крім того, ОСОБА_1 в своїх письмових поясненнях, які міститься в матеріалах справи підтвердив факт вживання спиртних напоїв та керування після цього транспортним засобом. Також підтвердив факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до заперечень, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку, а тому не впливають на обґрунтовані висновки суду.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, доводи захисника Філатова І.Л. з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на спробу уникнення водієм ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п.282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011року, «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 6 грудня 1998року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості водія ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законну і обґрунтовану постанову відносно ОСОБА_1 з наведенням обґрунтованих мотивів.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення, а відтак посилання на те, що ОСОБА_1 через військову агресію російської федерації та воєнні дії на території України, наразі разом з дружиною та дітьми проживає в с. Грушівка Первомайського району Миколаївської області, як внутрішньо переміщені особи, є учасником бойових дій, у зв`язку з чим має важке поранення, а також відповідні нагороди не можуть слугувати підставою для пом`якшення відповідальності за вчинене правопорушення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

За таких обставин, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Філатова Івана Леонідовича - залишити без задоволення.

Постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко