Справа №: 646/1228/22
Провадження № 3/646/69/2023
П О С Т А Н О В А

іменем України

03.02.2023 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі судді Глоби М.М.,
за участю секретаря судових засідань Саламаха В.О.,
захисника Шевченко О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Національної академії Національної гвардії України про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, освіта вища, начальника лабораторії кафедри тактики командно-штабного факультету Національної академії Національної гвардії України, у військовому званні «майор», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,
до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:

13.11.2022 року о 16 год. 30 хв. начальник лабораторії кафедри тактики командно-штабного факультету Національної академії Національної гвардії України майор ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, перебував на території Національної академії Національної гвардії України у Основ`янському районі м. Харкова, в нетверезому стані.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, як поява військовослужбовця на території військової частини в нетверезому стані, в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 неодноразово в судові засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив.

Суд звертає увагу, що справа про адміністративне правопорушення надійшла в провадження суду 12.12.2022 року.

Судом, з метою непорушення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в межах строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, неодноразово відкладались судові засідання.

Положеннями ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі у розгляді особи, стосовно якої складено протокол за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/ 97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Більш того, суд вважає необхідним зазначити про те, що у своєму рішенні від 26.04.2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», Європейський суд з прав людини вказав на те, що розумність тривалості провадження в суді повинна оцінюватись відповідно до обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника (в даному випадку порушника) та відповідних органів влади, а також важливості для заявника (порушника) питання, що розглядається.

Окрім цього, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 277 КУпАП визначені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, відповідно до яких справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян.

Крім того, недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади, а непонесення відповідальності за скоєне правопорушення дискредитує державу та руйнує моральні цінності суспільства.

Приймаючи до уваги, що судом вжито всіх необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні, враховуючи положення ч. 2 ст. 38 КУпАП, відповідно до якої, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , який, за думкою суду, зловживає своїми процесуальними правами, ухиляється від явки до суду з метою уникнення відповідальності через сплив строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема, рішення «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним.

Таким чином, суд вважає за необхідне проведення розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення та наявні в ній докази, суд вважає, що провина ОСОБА_1 у фактично скоєному підтверджується наступним.

Даними протоколу про адміністративне правопорушення серії НГУ № 345222 від 14.11.2022 року, згідно якого 13.11.2022 року, о 16 год. 30 хв. начальник лабораторії кафедри тактики командно-штабного факультету Національної академії Національної гвардії України, майор ОСОБА_1 перебував на території вказаної академії (Основ`янський район м. Харкова) у нетвіерезому стані, в умовах особливого періоду.

ОСОБА_1 у вказаному протоколі виклав пояснення, згідно яких він 13.11.2022 року перебував на території академії у нетверезому стані. З результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння згоден. Свою провину визнав (а.с. 1).

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП. Як вбачається зі змісту протоколу, ОСОБА_1 були роз`яснені його права, передбачені ч. 1 ст. 268 КУпАП та роз`яснені положення ст. 63 Конституції України.

Також провина ОСОБА_1 у фактично скоєному підтверджується даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, згідно якого під час огляду ОСОБА_1 за допомогою алкотестеру «АлкоФор 105», у нього була встановлена позитивна проба (2,270 пром.).

Вказаний огляд був проведений в присутності двох свідків 13.11.2022 року. ОСОБА_1 фактично погодився з результатами вказаного огляду, про що зазначено у акті (а.с. 4).

Даними посвідчення серії НОМЕР_2 , згідно якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на військовій службі в Національній гвардії України (а.с. 12).

Даними витягу з наказу № 142 від 27.06.2017 року, згідно якого ОСОБА_1 зарахований у списки особового складу Національної академії Національної гвардії України та на всі види забезпечення 27.06.2017 року (а.с. 14).

Даними витягу з наказу № 316 від 07.11.2022 року, згідно якого ОСОБА_1 є таким, що приступив до виконання обов`язків з 07.11.2022 року за посадою начальник лабораторії кафедри тактики командно-штабного факультету Національної академії Національної гвардії України (а.с. 15).

Допитані під час судового розгляду в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили, що 13.11.2022 року вони перебували на службі у Національній академії Національної гвардії України. Того ж дня, після 16 год. 00 хв. вони, разом із ОСОБА_4 виявили у гуртожитку, розташованому на території академії майора ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння запах спиртного з ротової порожнини та млява мова. Йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на що він погодився. Огляд на стан сп`яніння був проведений у медичній частині медичним працівником за допомогою алкотестеру «АлкоФор 105». Вказаний алкотестер був у новому стані, для продуття використовувалась трубка, яка перебувала у запечатаній упаковці. Після продуття ОСОБА_1 прибору, алкотестер показав позитивну пробу 2,27 пром. З результатами огляду вони були ознайомлені разом із ОСОБА_1 , який фактично погодився із встановленим результатом. ОСОБА_1 не просив пройти повторний огляд у медичному закладі та не просив надати йому свідоцтво про повірку вимірювального пристрою чи його сертифікат.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період діє в Україні від 17.03.2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року за № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.

Враховуючи викладене суд враховує сформульовану Верховним Судом правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період», викладену в постанові від 25.04.2018 року у справі № 205/1993/17-ц (касаційне провадження № 61-1664св17), відповідно до якої установлено, що особливий період діє в Україні від 17.03.2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року за № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» (Указ № 303/2014). Також у цій справі наголошується, що Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав, відтак встановлений з 17.03.2014 року особливий період в Україні не скасований та продовжує діяти.

Суд звертає увагу, що порядок підтвердження вчинення військовослужбовцями адміністративного правопорушення відповідальність за вчинення якого передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП встановлено п. 8 розд. ІІ Інструкції з оформлення в Національній гвардії України матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 23.08.2017 року за № 726, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.09.2017 року за № 1166/31034 (далі Інструкція).

Як зазначено у п. 8 розд. ІІ Інструкції у разі виявлення військовослужбовця з ознаками алкогольного сп`яніння на території Головного управління НГУ, військової частини, військового об`єкта, або виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби з такими ознаками посадова особа в присутності двох свідків пропонує такому військовослужбовцю добровільно пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, дозволеного до застосування Міністерством охорони здоров`я. Результати проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння оформлюються актом, зразок якого наведено в додатку 2 до цієї Інструкції, який підписується посадовою особою, свідками та військовослужбовцем, стосовно якого проводиться огляд.

У разі незгоди військовослужбовця пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, його незгоди з результатами огляду, а також за наявності підстав уважати, що військовослужбовець перебуває в стані наркотичного чи іншого сп`яніння, посадова особа не пізніше ніж протягом двох годин направляє його в супроводі двох представників Головного управління НГУ, військової частини для проведення медичного огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, якому надано право проводити такий огляд. За результатами медичного огляду складається відповідний висновок та долучається до матеріалів військового адміністративного правопорушення.

Щодо посилання сторони захисту на відсутність даних про повірку газоаналізатора, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 , викладену у повідомленні т.в.о. начальника Національної академії Національної гвардії України 05.01.2023 року за № 84/3-41/1-Аз, суд зазначає наступне.

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.

Пунктом 1 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженого типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016 року.

Відповідно до сертифікату серії А № 007491, виданого 30.03.2015 року Міністерством економічного розвитку і торгівлі України фірмі Skyfine Inc. Limited, КНР, на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань затверджений тип засобів вимірювальної техніки «Газоаналізатори АлкоФор…», який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за № У3577-14 (а.с. 5).

Із зазначеного вище повідомленні т.в.о. начальника Національної академії Національної гвардії України 05.01.2023 року за № 84/3-41/1-Аз вбачається, що запитувані захисником документи в ході передислокації підрозділів академії до пунктів тимчасового розміщення були втрачені, що на думку суду не є належим та допустим доказом на підтвердження того, що газоаналізатор, за допомогою якого був проведений огляд на стан алкогольного сп`яніння 13.11.2022 року ОСОБА_1 , не проходив відповідну повірку та не свідчить про відсутність вказаного документа саме на час проведення зазначеного огляду.

Крім того, суд звертає увагу, що як встановлено під час судового розгляду, ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, незгоди з результатами огляду не зазначав, що фактично підтверджується послідовними поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які повністю узгодженими із матеріалами справи. Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вимагав надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку приладу «АлкоФор 105», за допомогою якого він проходив огляд на стан сп`яніння, безпосередньо перед проведенням огляду, не надано.

Водночас законом та Інструкцією, долучення до матеріалів справи сертифікату відповідності, свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки не передбачено. Відсутність цих документів у справі не доводить позицію захисника про проведення огляду з використанням технічного засобу, який не дозволено до застосування.

Верховний Суд у постанові від 06.07.2021 року у справі № 720/49/19 зауважив, що за наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів, визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

Доводи сторони захисту суд до уваги не приймає, як такі, що мають формальний характер, оскільки повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. Зазначені стороною захисту порушення не є суттєвими та такими, що доводять невинуватість ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому правопорушення, а будь-яких інших доказів щодо невинуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, до матеріалів справи не надано.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 оскаржував заходи забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»), суд враховує наявність узгоджених між собою, належних та допустимих доказів, які вказують на наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Вивченням даних про особу ОСОБА_1 встановлено, що він раніше протягом року до адміністративної відповідальності не притягався, одружений, має вищу освіту, перебуває на військовій службі у званні «майор», характеризується позитивно.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене правопорушення, судом не встановлено.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15.05.2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Таким чином, враховуючи викладене, беручи до увагу наявність у ОСОБА_1 постійного джерела доходу, ту обставину, що майнової шкоди проступком не заподіяно, суд вважає за можливе призначити йому мінімальне адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП у виді штрафу, що є достатньою мірою відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Однак, відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, між іншим, військовослужбовці.

Таким чином, ОСОБА_1 належить звільнити від сплати судового збору як військовослужбовця при розгляді справи, пов`язаній з виконанням службових обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 33-38, ч. 3 ст. 172-20, 276, 279, 283-285 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП у виді штрафу на користь держави у розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп. (одержувач ГУДКСУ у Харківській області, банк одержувача Казначейство України (ЕАП), код одержувача 37874947, рахунок одержувача UA0020001) (штраф за протоколом серії НГУ № 345222).

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Суддя -