Справа № 393/34/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року смт Новгородка

Суддя Новгородківського районного суду Кіровоградської області Подліпенець Є.О., за участю секретаря Макаренко Л.Л., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, не працює, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

До Новгородківського районного суду Кіровоградської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 023985, складений 03.01.2023 року поліцейським РПП старшим сержантом поліції Бриком М.Г., згідно якого ОСОБА_1 03.01.2023 року о 15:00 годині на автодорозі Кропивницький-Кривий Ріг 52 км керував транспортним засобом ВАЗ -21053 д.н. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, почервоніння очей, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладах охорони здоров`я чи продуття алкотестеру «Драгер» відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що дійсно 03.01.2023 року він їхав за кермом автомобіля ВАЗ 21053 д.н. НОМЕР_2 додому та за переїздом біля с.Куцівки зупинився на автодорозі, так як автомобіль «закипів». Згодом до нього під`їхали працівники поліції та попросили показати документи, але з собою він їх не мав. Потім інспектор поліції сів за кермо його автомобіля, і перегнав його в інше місце «на зупинку автотранспорту», де й почали складати постанову про адмінправопорушення за 126 КУпАП, через те що він не мав з собою документів. Крім цього вказав, що йому запропонували продути прилад та проїхати до лікарні з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння на що він відмовився оскільки був тверезий. Між тим протокол про адмінправопорушення за порушення ст.130 КУпАП у його присутності не складали, свідка ОСОБА_2 , що вказаний у протоколі не було на місці його зупинки. Вину не визнає та вважає що матеріали справи складені незаконно, так як ознаки алкогольного сп`яніння у нього були відсутні, в зв`язку з чим немає підстав для притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адмінвідповідальності, дослідивши матеріали додані до протоколу, переглянувши доданий відеозапис, суддя прийшов до наступного.

Так, статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Також, відповідно положень ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, в розумінні положень ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідальність особи наступає, як за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (п. 2.9. «а» ПДР України) так і за відмову особою яка керувала транспортним засобом (водієм) від проходження огляду на стан сп`яніння (п. 2.5 ПДР України).

Відповідно до загальних приписів КУпАП адміністративна відповідальність для осіб настає при наявності в їх діях вини, яка є доведеною в законний спосіб.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, тощо. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , ставиться у вину порушення п.2.5 ПДР України, а саме відмова особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте, як встановлено в судовому засіданні, останній не визнає факт його керування транспортним засобом 03.01.2023 року о 15:00 годині з ознаками алкогольного сп`яніння, та зазначає, що ознаки алкогольного сп`яніння у нього були відсутні так як алкогольні напої він не вживав.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Ч.1 ст.256 КУпАП визначені вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Також, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, в аспекті ст.ст.251, 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є основним доказом і має відповідати всім критеріям та вимогам закону щодо його складання.

Між тим в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено місце вчинення адмінправопорушення 52 км автодороги Кропивницький Кривий Ріг. В рапорті від 14.02.2023 року поліцейським, який складав протокол про адмінправопорушення було зазначено, що ним не вірно було зазначено кілометр автодороги на якій було скоєно правопорушення, - і вірно треба вважати 32 км.

Тобто в протоколі про адмінправопорушення в порушення вимог ст.256 КУпАП невірно зазначено місце вчинення правопорушення, що працівником поліції було і підтверджено рапортом від 14.02.2023 року.

З огляду на вищевказане, беручи до уваги, що протокол складено з порушенням вимог КУпАП, він не може бути визнаний належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя. У випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім цього, розглядаючи справу повно та всебічно, даючи оцінку всім обставинам, слід зазначити наступне.

Як встановлено, на підтвердження пред`явлених ОСОБА_1 обвинувачень, до протоколу додано докази, а саме диск з відеозаписом, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, рапорт, письмові пояснення ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 .

Проте, належних та допустимих доказів, що підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом - автомобілем ВАЗ -21053 д.н. НОМЕР_2 03.01.2023 року о 15:00 годині на автодорозі Кропивницький-Кривий Ріг 52 км з явними ознаками алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівники поліції під`їхали до транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , який зупинився на автодорозі, та попросили останнього пред`явити документи на транспортний засіб, посвідчення водія, а також пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці продувши відповідний прилад, на що останній відмовився. При цьому, причин перевірки документів та взагалі звернення до нього як до водія з метою пройти вказаний огляд поліцейські не повідомили.

Статтею 32 ЗУ «Про національну поліцію» визначені випадки коли поліцейські мають право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, і даний перелік випадків є вичерпним.

Крім цього пунктами 3 та 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015р. №1452/735 визначені ознаки стану алкогольного та наркотичного сп`яніння, перелік, яких є вичерпним. Лише за наявності у водія вказаних ознак, останній не вимогу поліції має пройти відповідний огляд.

Між тим, як встановлено, в матеріалах справи, (у тому числі з оглянутого відеозапису), відсутні документально підтвердженні докази правомірності перевірки у ОСОБА_1 документів що підтверджують його право на керування транспортним засобом, а також відсутні відомості (ознаки алкогольного сп`яніння), що стали підставою для пред`явлення вимоги водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці, а тому відповідно до положень ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію», а також Розділу І Інструкції такі дії працівників поліції являються незаконними та недопустимими, що в подальшому за правовим принципом «плодів отруєного дерева» і призвело до незаконного складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, та здобутті інших похідних від нього матеріалів.

Згідно правових висновків Верховного Суду, висловлених при розгляді справ на неправомірні дії поліцейського, поліцейські не мають права без задокументованих доказів вчинення водієм порушень ПДР України зупиняти автомобіль, перевіряти документи та, як наслідок, вимагати проходження перевірки на стан сп`яніння (рішення від 15.03.2019 справа 686/11314/17; від 23.10.2019 справа № 357/10134/17).

Отже, без законних на те підстав працівники поліції не мали права вимагати у водія ОСОБА_1 пред`явлення документів що підтверджують його право на керування транспортним засобом, а також проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Між тим щодо відеозапису доданого до протоколу про адмінправопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, то слід зазначити ще й наступне.

Так, відповідно до ч.2 розділу III Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 (далі по тексту Інструкція), включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Долучений поліцейським відеозапис не вівся безперервно, а також час фіксування події про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_1 не відповідають часу складення протоколу про адмінправопорушення серії ААБ № 023985 від 03.01.2023 року, вказане є грубим порушення поліцейськими вимог вищевказаної Інструкції та даний доказ судом не може розцінюватись як належний та допустимий та не приймаються до уваги і з цих підстав.

Крім того, з доданого до протоколу письмового пояснення свідка ОСОБА_3 , вбачається, що 03.01.2023 року на 52 км. автодороги М-14 останнім прийнято керування т/з ВАЗ 2105 д.н. НОМЕР_2 від працівників поліції. З доданого письмового пояснення свідка ОСОБА_2 вбачається, що 03.01.2023 року близько 15:00 години він їхав по автодорозі Н-23 з міста Кривий Ріг, не доїжджаючи до с.Куцівка йому на зустріч їхав автомобіль ВАЗ 21053 під керуванням ОСОБА_1 д.н НОМЕР_2 , та останнього в той час зупинили працівники поліції. Даний автомобіль та водія він впізнав так як водій проживає в смт Новгородка.

Хоча й є посилання на особу ОСОБА_2 як свідка в протоколі, але досліджений відеозапис не містить відомостей щодо присутності на місці даної особи та відібрання письмових пояснень у останнього, в зв`язку з чим законність походження вказаних пояснень суду не відоме.

Крім цього, рапорт інспектора поліції долучений до протоколу про адмінправопорушення як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не є належним доказом в силу ст.251 КУпАП.

Слід також зазначити, що інші документи, які надійшли до суду разом з протоколом про адміністративне правопорушення, зокрема, довідки заступника начальника Кропивницького РУП з превентивної діяльності ГУНП в Кіровоградській області від 06.01.2023 року № 614/111-2023 та № 615/111-2023 від 06.01.2023 року, судом в ході розгляду справи не досліджувались, та не приймаються до уваги, оскільки посилання на вказані докази в протоколі відсутнє та їх походження суду невідомо.

Інші докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП матеріали справи не містять.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З огляду на міркування викладені вище, також беручи до уваги, що доказів на спростування доводів особи, яка притягується до адмінвідповідальності матеріали справи не містять, суддею беруться до уваги пояснення останнього як належний та допустимий доказ по справі, тим паче, що у відповідності до положень ст. 251 КУпАП пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є доказом у справі.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, оцінюючи відповідно до ст. 252 КУпАП надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, розглядаючи справу в межах пред`явлених звинувачень, а також беручи до уваги, відсутність доказів вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, суддя дійшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП (порушення п. 2.5 ПДР України відмова на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння), а тому провадження по даній справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Крім цього, на підставі ст. 40-1 КУпАП, враховуючи, що за наслідками розгляду даної адміністративної справи провадження по ній підлягає закриттю, а тому ОСОБА_1 звільняється від сплати суми судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 40-1, 221, 247 - 249, 251, 252, 268, 276 - 279, 280, 283 285, 287-289 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, відносно якої її винесено, особою яку притягнуто до адміністративної відповідальності, їх законним представником, захисником, потерпілим або його представником шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Новгородківський районний суд Кіровоградської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Копію постанови вручити (направити) ОСОБА_1 , начальнику Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області.

Суддя Є. ПОДЛІПЕНЕЦЬ