Справа 729/981/22
3/729/26/23 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2023 р. суддя Бобровицького районного суду Чернігівської області Бойко В.І, за участі секретаря судового засідання Романченко С.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Фурсія С.О.

розглянула матеріали, які надійшли з відділення поліції №2 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

До Бобровицького районного суду надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Із матеріалів протоколу вбачається, що 12.11.2022 о 23 год. 41 хв. в м. Бобровиця по вул. Олега Бичка, 51, ОСОБА_1 керувала автомобілем Шкода Октавія д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації мови). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовилася, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме бодікамеру NC-M6B, чим порушила п. 2.5 ПДР України і скоїла адмінправопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала, пояснила, що 12.11.2022 року о 23 год. 55 хв. в м. Бобровиця по вул. Олега Бичка, 51 вона не керувала транспортним засобом , а сиділа в автомобілі з другом ОСОБА_2 та розмовляла. Коли під`їхали працівники поліції та запропонували пройти тест на стан алкогольного сп"яніння, вона відмовилась, оскільки не керувала автомобілем та не вживала алкоголь.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Фурсій С.О. у судовому засіданні та в письмовому клопотанні до суду просив провадження у справі закрити, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 був проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції". Відповідно до адміністративного протоколу серії ААД № 158454 від 12.11.2022 складеним поліцейським СРПП ВП № 2 Ніжинського РВП ГУНП України в Чернігівській області старшим сержантом поліції Кириченком О.Г. відомості про відсторонення ОСОБА_1 від керуванням транспортним засобом відсутні, тобто посадовою особою після складання адміністративного протоколу правопорушник не був відсторонений від керування транспортним засобом на що прямо вказує Закон. До адміністративного протоколу надано відеозапис з боді камери. При цьому посадовою особою, яка склала протокол не вказано індивідуальні ознаки технічного засобу з якого проводився відеозапис, що унеможливлює перевірити її технічний стан, свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про повірку.В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 12.11.2022 який міститься в матеріалах справи не вказано особу відносно якої проводився даний огляд. Крім того, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 12.11.2022 так і направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння було складено інспектором СРПП Лисенком О.В., а протокол складений зовсім іншої посадовою особою поліцейським СРПП ВП Кириченком О.Г. Відсутні будь-які докази про те, що саме ОСОБА_1 керує транспортним засобом, з відео вбачаєтьс лише, що ОСОБА_1 перебуває за кермом автомобіля який не рухається, а стоїть на узбіччі. На це вказує як сама ОСОБА_1 , яка опитана в судовому засіданні та і свідок ОСОБА_3 . Однак поліцейським СРПП не доведено належними та допустимими доказами вчинення саме ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху, та не доведено що саме вона є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що 12.11.2022 біля 23 год.41 хв. він сидів з ОСОБА_1 у автомобілі Шкода Октавія д.н.з. НОМЕР_1 та розмовляв. Приблизно через 30 хвилин до автомобіля під`їхали працівники поліції та запропонували ОСОБА_4 надати посвідчення водія та документи на автомобіль, оскільки вона перебувала на сидіння водія, а після спілкування з нею, запропонували пройти тест на алкогольне сп"яніння , на що вона відмовилася, пояснивши, що алкогольних напоїв не вживала та транспортним засобом не керувала.

Свідок ОСОБА_5 появнив, що 12.11.2022 біля 23 год. 41 хв. автомобіль Шкода Октавія д.н.з. НОМЕР_1 рухався у комендантську годину та був зупинений проблисковими маячками. За кермом автомобіля перебувала ОСОБА_6 , яка на вимогу працівника поліції пред`явити посвідчення водія відмовилась. Враховуючи те, що вона мала ознаки алкогольного сп`яніння, їй було запропоновано пройти на місці тест «Алкофор 505», нащо вона відмовилась, після цього їй було запропоновано проїхати до Бобровицької опорної лікарні, на що вона також відмовилась. Враховуючи відмову ОСОБА_7 пройти огляд на стан алкогольного сп"яніння ним був складений адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вислухавши особу, яку притягують до адміністративної відповідальності, представника особи, яку притягують до адміністративної відповідальності, свідків, дослідивши адміністративний протокол та додані до нього матеріали, суд прийшов до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю внаслідок відсутності події правопорушення з таких підстав.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»). Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

ОСОБА_1 ставиться в провину порушення вимог п. 2.5 ПДР України, відповідно до яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З аналізу наведеної норми слідує, що для звинувачення особи у вчиненні зазначеного правопорушення необхідно, перш за все, встановити факт управління нею транспортним засобом.

Вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь ( ст. 62 Конституції України ).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ст. 7 КУпАП ).

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення крім іншого зазначається, суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за його вчинення.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, суд виходить з того, що будь-які докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом відсутні. Надані працівниками поліції відеоматеріали, переглянуті в судовому засіданні не містять даних, що беззаперечно підтверджували факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Натомість під час дослідження відео файлів, встановлено, що ОСОБА_1 повідомила працівників поліції про те, що автомобілем вона не керувала.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

З врахуванням ч. 3 ст.62 Конституції України, згідно з якими обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи зазначену практику Європейського суду з прав людини та презумпцію невинуватості, передбачену статтею 62 Конституції України, в матеріалах справи відсутні будь-які переконливі та достовірні докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 , не надані такі докази і в ході судового розгляду, що виключає подію і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні остаточні дані з доказами об`єктивної сторони правопорушення в діях ОСОБА_1 , що є вочевидь недостатнім для здійснення переконливих висновків щодо наявності винуватості, є сумнівним, і повинно тлумачитись на користь особи, у відношенні якої було складено протокол про адміністративне правопорушення, а саме, на користь ОСОБА_1 . Суд не знаходить підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності через відсутність в її діях складу і події даного адміністративного правопорушення.

Що ж стосується відомостей, зазначених у протоколі серії про адміністративне правопорушення (ч. 1 ст. 130 КУпАП), в частині керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, то такі обставини носять характер припущень, без належного доведення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок відсутності події правопорушення. Керуючись ч. 1 ст. 247 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу в її діях адміністративного правопорушення.

Провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти діб.

Суддя В.І. Бойко