Справа № 161/428/23
Провадження № 3/161/655/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 30 січня 2023 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Гринь Олександр Миколайович, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно

ОСОБА_1 , громадянки України, проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , працюючого на посаді головного бухгалтера ТОВ «ЛРЗ «МОТОР»,

- за ч.1 ст.163-1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення від 03 січня 2023 року № 1/03-20-07-03-04/08029701 головний бухгалтер ТОВ «ЛРЗ «МОТОР»» ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) допустила порушення ведення бухгалтерського обліку, а саме: шляхом порушення вимог пп. 4 п. 3 та пп. 8 п. 3, пп. 1 п. 4 розділу 5 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом МФУ від 28 січня 2016 р. за № 21 «Про затвердження форми та порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ» в частині заниження податкових зобов`язань та завищення податкового кредиту декларації з ПДВ за липень 2022 року.

Такі дії головного бухгалтера ТОВ «ЛРЗ «МОТОР»» ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення ч.1 ст.163-1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину заперечила, просила провадження закрити через відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності суд прийшов до висновку про необхідність закриття провадження у справі з наступних підстав.

Частинами першою 163-1 КУпАП визначено, що відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України, -

тягне за собою накладення штрафу у розмірі від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Натомість, до протоколу про адміністративне правопорушення, окрім акту про проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 07 грудня 2022 року №9505/07-03/08029701, запрошення ДПС України ГУДПС у Волинській області до ТОВ «ЛРЗ «МОТОР»» (серед інших ОСОБА_1 ) до ДПС України ГУДПС у Волинській області для складення та підписання протоколу про адміністративне правопорушення, акту неявки посадової особи для складення протоколу про адміністративне правопорушення від 03 січня 2023 року № 1/07-03/08029701, не додані будь-які інші належні та допустимі докази порушення ОСОБА_1 порядку ведення податкового обліку, а саме, але не виключно податкові повідомлення-рішення винесених за результатом перевірки в яких узгоджено суму податкового зобов`язання.

Відсутність вказаних документів унеможливлює притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення порядку ведення податкового обліку, оскільки сам по собі висновок акту документальної позапланової виїзної перевірки не є беззаперечним доказом такого порушення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки не надано допустимих та належних доказів її вини в скоєнні адміністративного правопорушення, а також наявності події правопорушення, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події адміністративного правопорушення відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-1 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області О.М. Гринь