ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/2307/22 Головуючий 1 інстанції Вельможна І.В.
Провадження № 33/818/352/23 Головуючий апеляційної інстанції Курило О.М. Категорія: ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Маленко В.В., без участі особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з участю його захисника Церковного В.В., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника на постанову Зміївського районного суду Харківської області від 27 лютого 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 27 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч грн) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 11 2022 о 18:20 годині в с. Бірки Чугуївського району Харківської області по вул. Центральній, б. 1, ОСОБА_1 , керував належним ОСОБА_2 , автомобілем ВАЗ 21053, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, почервоніння очей).

На вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 , відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись з вказаною постановою захисник правопорушника ОСОБА_1 адвокат Церковний В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Зміївського районного суду Харківської області від 27 лютого 2023 року, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Зазначає, що вказана постанова є незаконною, необґрунтованою та ухвалена з порушенням вимог чинного законодавства.

Посилається на те, що матеріали справи не містять жодного доказу того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, що перешкоджають розгляду справи до суду не надавав.

Захисник правопорушника адвокат Церковний В.В. підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив задовольнити вимоги у повному обсязі.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суд вислухавши думку учасника процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах поданої апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Переглядаючи оскаржувану постанову за апеляційними доводами захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Церковного В.В., апеляційний суд дійшов висновку про її законність та обґрунтованість, враховуючи наявність доказів, які були вивчені судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суд першої інстанції послався на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, в письмових поясненнях свідків, а також на відомості відеозапису з бодікамери працівника поліції.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 1), ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків під відеозапис.

З відомостями цього протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі, а також той факт, що він отримав копію цього протоколу.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувались.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

В цьому протоколі зафіксовані свідки події відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (арк. 4, 5) вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 , який керував автомобілем ВАЗ 21053, реєстраційний номер НОМЕР_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер», після чого працівниками поліції йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичній установі від чого він категорично відмовився.

Відповідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП, яка є чинною на момент апеляційного розгляду, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Працівники поліції залучили двох свідків під час пропонування ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, проте в матеріалах справи міститься відеозапис, який був зафіксований працівником поліції на його бодікамеру.

Отже, враховуючи положення ст.266 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі свідків, оскільки в матеріалах справи міститься відеозапис події за участю ОСОБА_1 .

Відповідно до відомостей цього відеозапису (арк. 8), працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, від якого останній категорично відмовився, пояснюючи це тим, що він не керував автомобілем.

Суд першої інстанції зауважив, що факт керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння підтверджується показаннями свідка ОСОБА_3 , даними рапорту від 02 11 2022, з чим також погоджується суд апеляційної інстанції.

До того ж, суд першої інстанції правильно вказав, що показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на розсуд суду ґрунтуються на забезпеченні можливості ухилення ОСОБА_1 від відповідальності та не підтверджують дійсних обставин, які мали місце 02 11 2022.

Згідно з вимогами п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 06 2007, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 02 2008, «Берктай проти Туреччини» від 08 02 2001, «Леванте проти Латвії» від 07 11 2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з офіційних джерел та надав ним належну правову оцінку.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто його за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, отже посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись, ст. ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Зміївського районного суду Харківської області від 27 02 2023 по справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило