Справа № 164/256/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2023 року Смт. Маневичі

Суддя Маневицького районного суду Волинської області Ониско Р.В., розглянувши матеріали, які надійшли відвідділення поліціції № 1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 058353 від 13 лютого 2023 року, ОСОБА_1 , 13 лютого 2023 року, біля 21 год. 46 хвилин, в с. Розничі по вул. Шкільна, Луцького району Волинської області, керував автомобілем „SKODA OCTAVIA, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , маючи ознаки алкогольного сп?яніння, на вимогу працівника поліції відмовився пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння в встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив факт керування транспортним засобом у час та місці зазначеному в протоколі та пояснив, що 13.02.2023, біля 21 години, він разом з дружиною ОСОБА_2 та знайомим ОСОБА_3 прибули на автомобілі в село Розничі, де висадили ОСОБА_3 по місцю проживання та на зворотному шляху їх зупинив наряд поліції. За кермом перебувала ОСОБА_2 , яка на вимогу поліцейського зупинилась відразу ж за автомобілем поліції з ліва, так як з правої сторони був поворот на іншу вулицю і зупинка з права могла перешкодити руху транспортних засобів. Після зупинки він відразу ж вийшов з місця пасажира на зустріч поліцейському. На місці події він пояснив, що вживав алкоголь, але від проходження огляду на стан сп`яніння відмовляється, так як транспортним засобом не керував.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що він являється поліцейським і 13.02.2023 він, біля 21 години перебуваючи в добовому наряді, отримав анонімне повідомлення про рух на автомобілі «SKODA» по в с. Розничі нетверезого водія. Через деякий час рухаючись по вулиці Центральна поблизу перехрестя вул. Шкільна в с. Розничі було виявлено рух автомобіля. При наближенні цього автомобіля, він вийшов з службового автомобіля та вказав на зупинку за допомогою сигнального диска з червоним сигналом. При цьому, він вказав на зупинку автомобіля перед службовим автомобілем поліції. Водій проїхав повз нього і зупинив автомобіль «SKODA» з ліва за службовим автомобілем на відстані біля 20 метрів. Коли автомобіль «SKODA» проїзжав поряд, він помітив за кермом мужчину, про те після зупинки цей мужчина вийшов з переднього місця пасажира і в подальшому заперечував керування ним транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 дала аналогічні покази з поясненнями ОСОБА_1 , та підтвердила факт керування нею автомобілем „SKODA OCTAVIA, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 13 лютого 2023 року, біля 21 год. в с. Розничі Луцького району Волинської області, а також заперечувала факт керування автомобілем ОСОБА_1 за обставин зазначених в протоколі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що 13.02.2023, біля 21 години ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на автомобілі «SKODA» доставили його по місцю проживання в с. Розничі Луцького району, після чого вони поїхали в смт. Колки, де проживають. За кермом була ОСОБА_2 .

Згідно з дослідженим в судовому засіданні відеозаписом, який наявний в матеріалах адміністративної справи, встановлено рух службового автомобіля поліції в темну пору доби та зустрічний рух іншого автомобіля, що помітно зі світла фар. При наближенні вказаного автомобіля, службовий автомобіль зупиняється і з нього швидко виходить на проїзну частину поліцейський, який майже при безпосередньому наближенні зустрічного автомобіля робить помах сигнальним диском з червоним сигналом. При цьому з відеозапису не можна встановити точну вказівку поліцейського на подальше місце зупинки вказаного транспортного засобу. Транспортний засіб на невеликій швидкості проїздить повз поліцейського. З відеозапису відтвореному декілька разів в судовому засіданні, неможливо встановити хто саме перебуває за кермом автомобіля. В подальшому автомобіль зупиняється з ліва за службовим автомобілем поліції і через проміжок часу, який менше хвилини, з переднього місця пасажира виходить ОСОБА_1 .

З аналізу показів свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , відеозапису та пояснень ОСОБА_1 , його вина у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не підтверджується. Крім показів свідка - поліцейського Косюра М.І., який склав протокол, в матеріалах справи відсутні інші докази, які б вказували на факт керування транспортним засобом при обставинах зазначених в протоколі ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції Україниі повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Один із найважливіших конституційних принципів щодо захисту основоположних прав та свобод людини при здійсненні процедури притягнення особи до адміністративної та/або кримінальної відповідальності (презумпція невинуватості) закріплено у ст. 62 Конституції України, згідно якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Судова практика свідчить, що у відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ст. 251 КУпАП).

За таких умов сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, та покази службової особи, яка його склала - не можуть бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності її вини, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Отже, оскільки матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів, які б давали можливість поза розумним сумнівом зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя вважає, що провадження у справі, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 36, ч.1 ст. 130 , 245, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 058353 від 13 лютого 2023 року - закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом десяти діб з дня винесення постанови.

Суддя Маневицького районного суду

Волинської області Ониско Р.В.