КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 33/824/444/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Кирилюк Г. М., при секретарі Кошель К. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Глушко Марти Сергіївни на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 28 листопада 2022 року в складі судді Гринчак О.І., в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 28 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

08.12.2022 захисник ОСОБА_1 - адвокат Глушко М. С. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 28 листопада 2022 року, справу закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Свої доводи мотивує тим, що наявний в матеріалах справи відеозапис має часові пробіли та не охоплює всіх подій, що відбулись 26.10.2022. Вказаний відеозаписом не зафіксовано формування поліцейським направлення, що свідчить про те, що ним не зафіксовано всіх подій, що відбулись 26.10.2022, а направлення містить некоректні дані. Всупереч зазначеному у направленні твердження про особисте доставляння поліцейським ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, останнього нікуди не було доставлено. Наявність вказаного направлення в матеріалах справи не доводить вини особи у скоєнні даного правопорушення.

Вказує, що відеозапис не містить фіксації зупинки транспортного засобу CHEVROLET AVEO, номерний знак НОМЕР_1 , тобто відсутні дані щодо обставин зупинки транспортного засобу.

В матеріалах даної справи відсутні докази, що підтверджують правомірність зупинки зазначеного вище транспортного засобу, а тому така зупинка є протиправною.

В протоколі зазначено такі ознаки алкогольного сп`яніння як: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова та нестійка хода. При цьому ОСОБА_1 надавались докази того, що він є особою з інвалідністю ІІ групи, що пояснює нестійку ходу, оскільки він має певні проблеми з опорно-руховим апаратом, та нечітку мову, оскільки він має проблеми з дикцією. Такі зауваження не були взяті поліцейським до уваги.

В протоколі не зазначено дії скаржника щодо ухилення від огляду, відсутня інформація про свідків, у присутності яких повинна була бути засвідчена нібито відмова ОСОБА_1 від проходження відповідного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Останньому не були роз`яснені його права, передбачені ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП. В протоколі в графі "свідки" вказано не свідків, а найменування бодікамери, за допомогою якої було здійснено відеозапис, що свідчить про те, що протокол містить помилкові відомості, які в ньому не повинні бути зазначені.

В протоколі та наявних в матеріалах справи відеозаписах відсутня інформація про відсторонення від керування автомобілем, або про передачу його для керування іншій особі, що ставить під сумнів викладені в протоколі обставини щодо скаржника.

Зазначення в протоколі про те, що ОСОБА_1 "від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку" є незрозумілим в частині того, яким є цей " встановлений законом порядок".

Вважає, що матеріали справи містять суперечливі та контраверсійні відомості, сумніви в тлумаченні яких, з огляду на приписи статті 62 Конституції України" повинні здійснюватися на користь ОСОБА_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Шаповалов А. М. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Шаповалова А. М., дослідивши матеріали справи та надані докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №377264 від 26.10.2022, ОСОБА_1 26.10.2022 о 05 год.35 хв., керуючи в м. Києві по вул. Братиславській, 3 транспортним засобом CHEVROLET AVEO, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на бодікамеру №475510, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) , огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У протоколі зазначено ознаки сп`яніння, які були встановлені поліцейським в ході спілкування з ОСОБА_1 . Повноваженнями щодо встановлення наявності у водія ознак сп`яніння наділений лише поліцейський.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Протокол про адміністративне правопорушення і відомості, які відображені в ньому, є лише одним із доказів, на підставі яких суд, в ході розгляду справи, встановлює наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення.

При цьому, джерела доказів, перелік яких вказаний в ст. 251 КУпАП, дає можливість суду оцінити кожен з доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, до вказаного протоколу долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та DVD-диск із відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

З пояснень працівників поліції, які зафіксовані на відеозапису, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом створив аварійну ситуацію, внаслідок чого він був зупинений працівниками поліції.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що зупинка поліцейськими автомобіля під керуванням ОСОБА_1 була протиправною не підтверджена відповідними доказами.

За наслідками зупинки транспортного засобу, під час спілкування з ОСОБА_1 , працівник поліції виявив стійкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітку мову, нестійку ходу, про що одразу повідомив останньому та запропонував пройти огляд на місці зупинки або у лікаря - нарколога.

На вказані пропозиції ОСОБА_1 відмовився, заявивши: " Я не згоден"; "Я не хочу ніякий огляд проходити"; " А смысл?"; " Я хочу розійтися максимально коректно"; " Є можливість врегулювати?" ; " Випив 2 пива по 0,5 л"; " Це буде мені уроком"; " Я більше такого робити не буду".

З наданого суду відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 відмовився як від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, так і відмовився проїхати до медичного закладу для такого огляду.

Зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та підтверджує дії особи щодо ухилення від проходження відповідного огляду.

Та обставина, що до протоколу долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке містить некоректні дані, не спростовує доведеність вини особи у скоєнні даного правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 на те, що за станом свого здоров`я має проблеми з опорно-руховим апаратом та з дикцією, не пояснює обставину виявлення у нього працівником поліції в момент зупинки запаху алкоголю з порожнини рота.

З огляду на наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння, враховуючи виявлені у нього ознаки такого сп`яніння, вимога працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння не може бути визнана необґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить інформацію про свідків, в присутності яких повинна бути засвідчена відмова особи від огляду, є необґрунтованими.

За змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП обов`язкова присутність двох свідків під час огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачена виключно у разі неможливості застосування спеціальних технічних засобів відеозапису.

Із системного аналізу положень ст. 266 КУпАП можливо дійти висновку, що законодавець визначив, що з метою фіксації процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку є обов`язковим застосуванням інспектором патрульної поліції технічних засобів відеозапису. І тільки у випадку неможливості застосувати технічні засоби відеозапису з метою фіксації події правопорушення, поліцейський має вжити заходів, спрямованих на залучення двох свідків.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» №1231-IX від 16 лютого 2021 року, який набув чинності 17 березня 2013 року, ч. 2 ст. 266 КУпАП викладена саме в тій редакції, що зазначена вище, за змістом якої під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Зазначення в протоколі в графі "свідки" найменування бодікамери, за допомогою якої було здійснено відеозапис, не може свідчити про недійсність такого протоколу, або внесення до нього помилкових записів.

Права, передбачені ст. 268 КУпАП , були роз`яснені особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, в суді. Останній в повному обсязі реалізував свої права під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції, в тому числі і правом на професійну правничу допомогу.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень по суті порушення, чим реалізував своє право, передбачене ст. 63 Конституції України.

Відеозапис подій містить інформацію про те, що ОСОБА_1 відсторонили від керування транспортним засобом, проти чого останній також не заперечував в суді апеляційної інстанції.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції і могли б слугувати підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення, апеляційна скарга не містить та при розгляді скарги апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Глушко Марти Сергіївни залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 28 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кирилюк Г. М.