МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2023 р. Справа № 370/362/23

Суддя Макарівського районного суду Київської області Тандир О.В., розглянувши заяву судді Макарівського районного суду Київської області Білоцької Любави Василівни про самовідвід від розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , начальника Макарівського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП,

в с т а н о в и в:

У провадженні Макарівського районного суду Київської області знаходиться справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , начальника Макарівського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, яка у відповідності з вимогами закону була розподілена для розгляду судді Білоцькій Л.В.

17.02.2023 року суддя Білоцька Л.В., заявила про самовідвід від розгляду даної справи, посилаючись на п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, а саме на те, що її помічник є донькою особи, що притягається до адміністративної відповідальності, що може викликати сумнів у її неупередженості при розгляді даної справи.

Потерпілий адвокат Татунець В.В., при розгляді даної заяви заперечив проти задоволення самовідводу судді, вважаючи його необгрунтованим.

Інші учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду даної заяви.

Вирішуючи заяву про відвід судді, виходжу з наступного.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає поняття «відвід судді» та порядку розгляду заяв про відвід.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом передбачені і у ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Рада суддів України в п. 4 рішення № 34 від 08.06.2017 роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Внаслідок цього, суди за аналогією використовують положення Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи вказане, а також вимоги ст. 9 Конституції України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», відповідно до яких суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, суддя вважає, розгляд заяви про відвід судді в рамках справи про адміністративне правопорушення можливим та таким, що направлений на захист прав особи щодо розгляду його справи безстороннім судом, не дивлячись на прогалину в Кодексі України про адміністративні правопорушення в даному питанні.

Підстави відводу (самовідводу) судді в кримінальному процесі визначені ст.ст. 75-76 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

За змістом ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Зі змісту статті 6 Конвенції та практики Європейського Суду з питань неупередженості суду вбачається, що правосуддя має не тільки здійснюватися, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами (Кіпріану проти Кіпру, п. 118; Мікаллеф проти Мальти, п. 93). ЄСПЛ у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (Кіпріану проти Кіпру, п. 118; П`єрсак проти Бельгії, п. 30; Грівз проти Сполученого Королівства, п. 69). Разом з тим, чітка відмінність між цими поняттями відсутня, оскільки поведінка судді може не тільки об`єктивно викликати сумніви в його неупередженості з точки зору зовнішнього спостерігача (об`єктивний тест), але мова може також йти про його або її особисте переконання (суб`єктивний тест). Виходячи з наведеного, практика ЄСПЛ говорить про те, що кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Мікалефф проти Мальти).

Враховуючи викладене, вважаю, що доводи, наведені суддею Білоцькою Л.В., не є достатніми для сумнівів в неупередженості при розгляді даної справи, однак вважаю за необхідне задовольнити її заяву про самовідвід, адже це буде правомірним і доцільним з метою виключення будь-яких сумнівів в її неупередженості при розгляді справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 9 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», ст.ст. 2, 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст.ст. 80-81 КПК України, ст.ст. 268, 271 КУпАП України, практикою ЄСПЛ, суддя -

п о с т а н о в и в :

Заяву про самовідвід судді Макарівського районного суду Київської області Білоцької Л.В., у розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, задовольнити, а справу передати на розгляд іншому судді у встановленому порядку.

Постанова судді оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Тандир