ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року смт.Підволочиськ

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сташків Н.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , не працюючої,

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

02 січня 2023 року близько 15 год по вул. Стрілецька,15 с. Пальчинці Скориківської ТГ Тернопільської області встановлено, що гр. ОСОБА_1 ухилилася від передбачених ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьківських обов`язків, а саме: не забезпечує необхідних умов життя своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , 2015р.н. па ОСОБА_3 , 2017р.н., що може завдати шкоди їхньому здоров`ю, що підтверджується актом обстеження умов проживання, тобто вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

В судове засідання гр. ОСОБА_1 не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, з рішенням суду згідна, просить застосувати міру покарання у виді попередження.

Відповідно до ч. 1ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що згідно з ч. 2 ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягується до амінвідповідальності за ст. 184 КУпАП не є обов`язковою, враховуючи стислі строки, встановлені ст. 38 КУпАП, відведені для розгляду справ про адміністративні правопорушення та притягнення до адміністративної відповідальності, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності правопорушника.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст. 184 КУпАП, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей , тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені СК України, Законом України "Про охорону дитинства".

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані; виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною першою ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону (ч. 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 16 своєї постанови від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Частиною 4 ст.155 СК України встановлено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У розумінні положень ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Статтею 35 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що особи, винні у порушенні вимог законодавства про охорону дитинства, несуть цивільно правову, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законів України.

Вина ОСОБА_1 доведена матеріалами справи, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №735062 від 02 січня 2023року, згідно якого,02 січня 2023 року близько 15 год по вул. Стрілецька,15 с. Пальчинці Скориківської ТГ Тернопільської області встановлено, що гр. ОСОБА_1 ухилилася від передбачених ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьківських обов`язків, а саме: не забезпечує необхідних умов життя своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , 2015р.н. та ОСОБА_3 , 2017р.н., що може завдати шкоди їхньому здоров`ю. Дії кваліфіковано за ч.1 ст.184 КУпАП. Свідком правопорушення зазначено ОСОБА_4 ;

- письмовим поясненням ОСОБА_4 від 02 січня 2023 року, згідно якого, нею - начальником служби у справах дітей Скориківської ТГ, 02 січня 2023 року здійснено перевірку умов проживання неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , котрі проживають разом з матір`ю. Під час перевірки встановлено незадовільні умови проживання, бруд в будинку, відсутній чистий посуд, брудний та розкиданий у кімнатах дитячий одяг, наявні продукти харчування, однак їжа не приготовлена;

- актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 від 02 січня 2023 року, проведений начальником служби у справах дітей Скориківської сільської ради та інспектором СЮП ВП ПП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Гаджієвою Т.В., ДОП ВП №5 Климчуком С., згідно якого обстеженням встановлено, що в будинку проживає батько ОСОБА_7 , мати ОСОБА_1 , діти ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . Сім`я проживає в одній кімнаті, умов для розвитку дітей та нормального проживання немає. В приміщенні брудно, безлад. В решті частини будинку проживає мати ОСОБА_8 з сім`єю. В господарстві вирощують курей, обробляється земельна ділянка. Взаємовідносини між членами сім`ї дружелюбні. Батько - ОСОБА_9 перебуває на службі ЗСУ, мати ОСОБА_10 - безробітна, безвідповідально відноситься до виховання дітей, не дбає про їх повноцінний розвиток;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 02 січня 2023року, згідно з яким зазначила, що не встигла прибрати та в подальшому виправить ситуацію щодо чистоти та гігієни в будинку;

- даними довідки характеристики від 04 січня 2023 року №1, виданої виконавчим комітетом Скориківської сільської ради Тернопільського району про те, що ОСОБА_1 , 1993р.н., проживає в АДРЕСА_2 в будинку чоловіка ОСОБА_7 . Сім`я виховує двох дітей: ОСОБА_2 , 2015р.н. та ОСОБА_3 ,2017р.н.. За час проживання скарга від сусідів на гр. ОСОБА_9 чи зауважень до сільської ради не надходило. В громадських місцях поводить себе добре.

Доказів, які б спростовували наведені вище обставини, суду не надано.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про те, що у справі зібрана достатня кількість достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а тому її слід притягнути до адміністративної відповідальності в межах санкції статті.

Відповідно до статті 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, які обтяжують відповідальність правопорушника судом не встановлено.

Обставиною, яка пом`якшує відповідальність правопорушника є визнання нею своєї вини.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, обставину, що пом`якшує відповідальність, особу порушника, яка не працює, її майновий стан, має на утриманні двох малолітніх дітей суд доходить висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та призначити їй адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 184 КУпАП - у виді попередження.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення у проваджені по справі про адміністративне правопорушення, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується судовий збір в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.33, ч.1 ст. 184, ст.283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) в дохід держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд Тернопільської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя-підпис

згідно з оригіналом:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Н.Б.Сташків