Справа № 638/7239/22
Провадження № 3/638/422/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 лютого 2023 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Агапов Р.О., розглянувши матеріали, які надійшли з ХРУП №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області, у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП , -

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2022 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 344250 від 01.12.2022 року, 19.11.2022 року, о 14:59 год., за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 не виконала покладені на неї батьківські обов`язки, передбачені ст.150 СК України, внаслідок чого її малолітня донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вживала алкогольні напої, після чого була доставлена до КНП ХОР ОДКЛ №1 з діагнозом: гостре алкогольне отруєння.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, за що передбачена адміністративна відповідальність встановлена ч. 1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Надала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, вину у вчиненні правопорушення визнає повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП України, справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку.

Ч.1 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені СК України, Законом України "Про охорону дитинства".

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані; виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною першою ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону (ч. 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 16 своєї постанови від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, підтверджується:

даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 344250 від 01.12.2022;

копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 ;

копією виписки із медичної карти амбулаторного(стаціонарного) хворого;

поясненнями ОСОБА_1 , яка підтвердила обставини справи, викладені в протоколі;

Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно із ст. 280 КУпАП обставин, які обтяжують відповідальність - не встановлено.

Судом, також, відповідно до вимог статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення враховується ступінь вини і матеріальний стан особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд бере до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Оцінивши наведені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та доведеність її вини, однак враховуючи обставини вчиненого, особу порушника, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, що будь-яких негативних наслідків не настало, шкоду не заподіяно, а також те, що ОСОБА_1 визнала свою провину, розкаялася у скоєному, суд приходить до висновку про можливість в даному випадку звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.184КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого, обмежившись усним зауваженням.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення не підлягає стягненню відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП, оскільки судом порушника звільнено від адміністративної відповідальності.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 22, 184, 279-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 184 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення та оголосити йому за ст. 22 КУпАП усне зауваження.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП - провадженням закрити.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Суддя Р.О. Агапов