справа № 179/120/23
провадження № 3/179/90/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2023 року смт. Магдалинівка

Суддя Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області Кравченко О.Ю., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з відділення поліції № 1 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, працюючої в КС «Союз-Дніпро» агентом, зареєстрована адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за статтею 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з відділення поліції №1 Новомовського РВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №085167 від 16.01.2023 року вбачається, що 01 січня 2023 року близько 17-30 годин в АДРЕСА_2 громадянка ОСОБА_1 вчинила відносно свого чоловіка ОСОБА_2 сварку, в ході якої виражалася нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 , чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнала та пояснила, що 01.01.2023 року вона приїхала додому забирати свої речі. У будинку був її чоловік та інша жінка (коханка чоловіка), які вживали алкогольні напої. Вона сказала їм, щоб вони залишили будинок, оскільки будинок належить їй. Між ними виникла сварка, чоловік виражався в її адресу нецензурною лайкою та вони побилися.

Вислухав пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, об`єктивну сторону цього правопорушення складають певні дії (бездіяльність), реальне настання шкідливих наслідків (реальна ймовірність їх настання) та причинний зв`язок між ними.

Відповідно до ч.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 07.12.2017 року, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Отже, виходячи з аналізу зазначених норм законодавства, під домашнім насильством, умисним вчиненням діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, розуміють не лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, а і інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі (або існувала реальна можливість їх настання).

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Виходячи зі змісту ст.7, 245, 279, 280 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст.256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище фактично є обвинуваченням.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №085167 від 16.01.2023 року, зазначено, що 01 січня 2023 року близько 17-30 годин в АДРЕСА_2 громадянка ОСОБА_1 вчинила відносно свого чоловіка ОСОБА_2 сварку, в ході якої виражалася нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 . Вказаними діями ОСОБА_2 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При вирішенні питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд зважає на те, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Однак доказів завдання чи можливості завдання такої шкоди потерпілому ОСОБА_2 матеріали справи не містять. Втім, встановлення та зазначення таких даних є прямим обов`язком органу, який склав протокол відповідно до вимог ч.1 ст.256 КУпАП, так як правова норма ст.173-2 КУпАП є бланкетною. Такий формальний та спрощений підхід при складенні протоколу є абсолютно неприпустимим, а обвинувачення слід визнавати неконкретним, таким, що порушує право особи на захист.

Крім того, саме по собі висловлення образ на адресу осіб, із числа передбачених ст.3 Закону № 2229-VIII, автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, окрім як, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення не простежується факт того, що конфліктна ситуація викликала у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдала шкоди психічному та фізичному здоров`ю особи, а відтак, викладені у протоколі висновки про вчинення домашнього насильства ґрунтуються на припущеннях, що прямо суперечить ст.62 Конституції України.

Слід також зазначити, що матеріали справи не містять об`єктивних належних доказів, які б доводили наявність в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Так, на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, працівниками поліції до протоколу додані:

-копія витягу з журналу ЄО №14 від 01.01.2023 року, з якого видно, що о 17-46 службою 102 зафіксовано виклик за адресою АДРЕСА_2 та рапорт поліцейського від 16.01.2023 року;

-заява ОСОБА_1 від 01.01.2023 року, відповідно до якої остання просить прийняти заходів до її чоловіка, ОСОБА_2 , який 01.01.2023 року близько 17-30 годин вчинив відносно неї сварку, в ході якої виражався нецензурною лайкою та потім почав вчиняти бійку, під час якої завдав удари рукою в область голови та тіла. Від медичного огляду відмовилась.

-письмові пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких остання пояснила, що 01.01.2023 року близько 17-30 годин вона приїхала до свого місця мешкання за адресою АДРЕСА_2 , де перебував її чоловік ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 , та вживали алкогольні напої. Вона одразу почала говорити, щоб останні покинули кімнати в будинку, тому що половина будинку офіційно належить їй. Після її слів чоловік ОСОБА_2 почав вчиняти їй сварку, в ході якої виражався на її адресу нецензурною лайкою та потім вчинив бійку, під час якої завдав удари рукою в область голови та тіла, а потім штовхнув, внаслідок чого вона отримала фізичний біль та незначні тілесні ушкодження. Від проходження судово-медичної експертизи відмовилась. З чоловіком вони не проживають на протязі двох тижнів, оскільки останній вигнав її з будинку та у них відбуваються постійні конфлікти. Також під час бійки, коли вона захищалася від свого чоловіка, то подряпала йому обличчя, будь-яких тілесних ушкоджень не завдавала.

-письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 , відповідно до яких останній пояснив, що 01.01.2023 року приблизно о 17-30 годин додому приїхала його дружина, а він в цей час зі своєю знайомою святкували Новий рік. Коли зайшла його дружина та побачила його зі знайомою, то почала відразу влаштовувати бійку. Він в її бік нічого не робив та не казав, та вона нанесла йому чотири удари кулаком в область голови, далі продовжувалась сварка допоки не приїхали працівники поліції. Судово медичну експертизу проходити відмовився.

-письмові пояснення ОСОБА_4 , з яких вбачається, що 01.01.2023 року остання разом зі своєю сестрою ОСОБА_1 приїхала до її місця мешкання за адресою АДРЕСА_2 . Коли вона зайшла разом зі своєю сестрою до будинку та коли її сестра побачила, що її чоловік - ОСОБА_2 разом з громадянкою ОСОБА_3 перебувають в кімнатах, які належать її сестрі та зробила зауваження, щоб покинули кімнату, її чоловік, ОСОБА_2 почав одразу виражатися нецензурною лайкою та потім вчинив бійку, в ході якої завдав удари її сестрі в область голови та тіла.

-письмові пояснення ОСОБА_5 , з яких вбачається, що 01.01.2023 року приблизно о 16-00 годин вона прийшла в гості до свого знайомого ОСОБА_2 та почали святкувати на кухні Новий Рік. Потім приблизно о 17-30 годин приїхала його дружина ОСОБА_1 та одразу, як увійшла до будинку, почала влаштовувати сварку та бійку та нанесла в обличчя Пугачу декілька ударів рукою. Сварка продовжувалась до приїзду поліції.

Суд вважає, що вказані докази не можуть бути покладені судом в основу судового рішення, оскільки не доводять вини ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства відносно ОСОБА_2 , оскільки підтверджують лише факт побутової сімейної сварки на ґрунті ревнощів.

Будь-які інші письмові докази які б могли підтвердити факт вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні. Таким чином, всі наведені вище докази не можна визнати належними та достатніми для доведення обвинувачення.

Наведені вище обставини у своїй сукупності вказують на те, що в ході провадження у цій справі не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку із недоведеністю наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1, ст. 283 ч.7 КУпАП судовий збір у випадку закриття провадження у справі не стягується, відноситься за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.7, 9, п.1 ст. 247, ст. 280, 282-284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: О.Ю. Кравченко