Справа № 755/758/23
Провадження №: 3/755/710/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" лютого 2023 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Омельян І.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 01.12.2022 року о 10:00, у м. Києві, по вул. Малишка, 19, керував автомобілем «Chevrolet Lacetti», н/з НОМЕР_1 , в станні наркотичного сп`яніння. Огляд проводився за згодою водія у лікаря нарколога КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», за результатами якого ОСОБА_1 перебував у наркотичному стані. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він працює водієм в таксі та 01.12.2022 року перебував на роботі та його зупинили працівники поліції, оскільки інших водіїв цього автомобіля вже зупиняли за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП. Працівниками поліції було запропоновано йому пройти огляд на стан сп`яніння, від якого він не відмовився. Потім працівники поліції склали на нього протокол. Зазначив, що він не перебував в стані наркотичного сп`яніння, а перед тим, як його зупинили працівники поліції, якісь пасажири щось курили в салоні автомобіля.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - Дроздович О.С. подав клопотання про закриття адміністративного провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. У клопотанні захисник посилається на те, що матеріали адміністративного правопорушення складенні з грубими порушеннями, оскільки: у матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану сп`яніння; до протоколу не додано акту медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння; в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано номер та дату медичного висновку; висновок, який мав бути покладений в основу протоколу складений через вісім днів після складання акту медичного огляду; не долучено будь-якого доказу на підтвердження того, що на місці зупинки ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом. Крім того, працівники поліції зупинити транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , але причину зупинки не пояснили. У зв`язку з цим, захисник вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, які беззаперечно доводили б вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні 25.01.2023 року судом було задоволені клопотання захисника Дроздовича О.С. про витребування з Управління Патрульної поліції у м. Києві безперервного відеозапису із нагрудної бодікамери (відеореєстратора) 473481 від 01.12.2022 року та про витребування з КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» акту медичного огляду особи, відомості щодо кваліфікації лікаря-нарколога, який проводив медичний огляд та копію направлення на проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 07.02.2023 року на запит суду від КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» надійшли належним чином завірені копії направлення на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння та акт медичного огляду з метою виявлення стану сп`яння, щодо ОСОБА_1 . Інших витребуваних матеріалів від КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» та Управління Патрульної поліції у м. Києві до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного. Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом. Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Зокрема, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, що містяться у справі про адміністративне правопорушення, зокрема:

- даними, що містяться у протоколі про адміністративні правопорушення серії ААД № 460171 від 01.12.2022 року, зі змісту якого вбачається порушення водієм Правил дорожнього руху України, про факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, а також про проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Протокол сумніву у суду не викликає, оскільки складений відповідно до вимог статей 254, 256 КУпАП. Протокол ОСОБА_1 підписав.

У протоколі зазначено про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, положень ст. 268 КУпАП;

- висновком лікаря нарколога від 05.12.2022 року № 006440, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 проводився 01.12.2022 року о 10:15 і виявлено, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (канабіоїди);

- направленням від 01.12.2022 року на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції; - актом від 01.12.2022 року КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції. Аргументи захисника щодо не дотримання працівниками поліції порядку визначеного ст. 266 КпАП, то суд при розгляді цього питання ураховує те, що ЄСПЛ у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із яких, будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень. Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання (щодо питання застосування зазначених положень див. у т.ч. рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших).

Відповідно, з урахуванням наведених критеріїв, порушення, які висуваються особі, у цій справі, розцінюються, як кримінальні, а тому підлягають розгляду з урахуванням процедури, визначеної національним законодавством для кримінальних правопорушень, а постановою від 15.02.2018 року в справі № 357/14462/14-к Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду указав, що не ґрунтується на вимогах процесуального закону ситуація, при якій підставою для визнання доказів недопустимими виступає якість змісту документів та те, що у постанові від 08.10.2019 року у справі № 639/8329/14-к Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду визначив, що підставою для визнання доказів недопустимими є не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних. … суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим, але ці обставини у даній справі судом не установлені.

В постанові від 06.07.2021 року у справі № 720/49/19 ВС зауважив, що за наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

Повертаючись до обставин цієї справи Суд зауважує, що вважає такий підхід правильним, оскільки він ґрунтується на розумінні, що для прийняття рішення у справі Суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та заперечити цю інформацію. Виключення доказів, які можуть мати стосунок до важливих фактів справи, є крайнім заходом, який має застосовуватися у разі, якщо іншими засобами неможливо усунути фактори, які перешкоджають забезпеченню справедливого судового розгляду.

Безумовно, істотне порушення фундаментальних справ і свобод особи не може бути терпимим у правосудді, і суди мають протистояти таким порушенням для того, щоб органи правопорядку не перетворили такі методи у звичайну практику.

Водночас порушення тих чи інших численних формальностей, які регулюють порядок чи окремих процесуальних дій і які жодним чином не зачіпають права і свободи особи, мають оцінюватися виходячи з балансу конкуруючих інтересів: потреби суспільства у розкритті правопорушення і покаранні винуватця та важливості тих формальностей для забезпечення справедливості розгляду справи в цілому.

Так, проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 (далі - Порядок).

Разом з тим в цій справі не установлено факту істотного порушення указаних положень щодо алгоритму огляду та фундаментальних прав і свобод порушника.

Щодо доводів захисту про порушення умов формування висновку, то суд зауважує, що питання «істотності порушення фундаментальних порушень прав і свобод учасників провадження» вирішується індивідуально у кожній справі виходячи саме з її фактичних обставин, а тому, на перший погляд, зовнішня подібність ситуації не тягне за собою автоматично до висновку про таке порушення, як «фундаментальне» в кожній наступній справі, хоча суд і указує, що має місце факт «порушення тих чи інших формальностей, які регулюють порядок окремих дій» огляду визначених Інструкцією, однак не убачає підстав сприймати їх як істотні, чи такі, що певним чином зачіпають права і свободи особи, відповідно об`єктивний спостерігач це питання оцінив виходячи з балансу конкуруючих інтересів: потреби суспільства у розкритті правопорушення і покаранні винуватця та важливості тих формальностей для забезпечення справедливості розгляду справи в цілому, з урахуванням того, що в цій ситуації, право на захист було забезпечено, так як захист зумів ознайомитися, як із висновкам, так і з актом, маючи при цьому достатньо часу для формування лінії захисту та її подальшого викладення в суді.

Тим паче, що у відношенні судової практики слід відмітити те, що в постанові від 17.05.2022 року в справі № 758/13659/21 Київський апеляційний суд указав, що та обставина, що заключний діагноз та висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції було заповнено 06.09.2021 року, а протокол про адміністративне правопорушення складено 31.08.2021 року о 22:15, не є підставою для закриття провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю в діях водія складу правопорушення, оскільки на момент затримання 31.08. 2021 року водій перебував у стані наркотичного сп`яніння. Додаткове проведення 01.09.2021 року лабораторних тестів сечі, відібраної 31.08.2021 року, та визначення конкретного наркотичного засобу, не спростовує конкретних обставин правопорушення, викладеного протоколі про адміністративне правопорушення не спростовує перебування водія у стані наркотичного сп`яніння в день затримання останнього працівниками поліції, а підтверджує факт керування водієм транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

При цьому законодавцем не регламентовано дії суду за наявності протилежних висновків суду апеляційної інстанції щодо застосування норм права в аналогічних правовідносинах, в цій ситуації, ідеться про застосування вимог пунктів 20, 22 Інструкції, а тому у такому випадку суду доцільно керуватись наступним підходом до вирішення зазначеної колізії, а саме, що за наявності протилежних правових висновків з тотожних правових питань, що містяться в рішеннях постановлених судами одного рівня (в даному випадку різними суддями КАС в порядку КУпАП), обираючи, якому з них слід віддати перевагу, доцільно застосувати принцип lex posterior derogat legi priori (лат. «пізнішим законом відміняється більш ранній»), тобто враховувати саме останню правову позицію Суду. Такий підхід відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 30.01.2019 року (справа №755/10947/17).

Таким чином, застосовуючи зазначений вище підхід до вирішення колізії у питанні правозастосування протилежних за змістом висновків суду одного рівня у тотожних справах, суддя зауважує, що в цій справі має бути враховано останню за часом постановлення правову позицію, що викладена в постанові від 17.05.2022 року в справі № 758/13659/21 КАС, яка зводиться до того, що та обставина, що заключний діагноз та висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння було заповнено 26.04.2022 року, а протокол про адміністративне правопорушення складено 21.04.2022 року не є підставою для закриття провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю в діях водія складу правопорушення.

Тим самим, в сукупності, підстави наведені стороною захисту для визнання доказів недопустимими у цій справі про адміністративне правопорушення не є слушними, так як судом не було установлено істотних фундаментальних порушень прав і свобод учасників провадження.

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суддя вважає за необхідне ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції інкримінованої статті.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності від сплати судового збору, а відтак слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення. На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 130, 251, 283-285 КУпАП, Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Законом України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. на користь держави.

Роз`яснити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення її постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя І.М.Омельян