ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
28 лютого 2023 рокуСправа №: 695/233/23
Номер провадження 3/695/362/23
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 лютого 2023 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середа Л.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, що надійшли із Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресоюАДРЕСА_1 -
за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №0655371 від 21.01.2023р., ОСОБА_1 21.01.2023р. о 01 год. 49 хв. в с. Благодатне на автодорозі Н-16 12 км. керував автомобілем SUBARU OUTBACK, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.
ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення визнав повністю та пояснив, що йому довелося керувати транспортним засобом, оскільки його брату, якому належить вказаний автомобіль, потрібна була медична допомога через травму руки. При призначенні йому покарання просив не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки він займається активною волонтерською діяльністю спрямовану на підтримку військовослужбовців.
Захисник ОСОБА_1 , адвокат Борейко О.І. вину ОСОБА_1 визнав повністю та просив врахувати дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, який займає активну громадську позицію та, з метою підтримання обороноздатності країни в умовах війни, активно займається волонтерською діяльністю, постійно збирає і доставляє в місця бойових дій необхідні військовим предмети та продукти харчування за що, неодноразово заохочувався як органами місцевого самоврядування, так і командуванням військової частини, а тому при винесені постанови про адміністративне правопорушення, просив застосувати аналогію права, щодо призначення більш м`якого покарання, а саме не позбавляти права керування транспортними засобами.
Суддя дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступних висновків.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності в результаті всебічного повного та об`єктивного їх дослідження суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується дослідженими доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення від 21.01.2023року, серії ОБ №065371, який складений належною посадовою особою та містить всі необхідні відомості та обставини вчинення правопорушення, сумніви чи зауваження до його змісту відсутні;
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;
- відеозаписами, які розміщені на DWD-RW диску, що міститься в матеріалах справи та із яких вбачається, що ОСОБА_1 працівником поліції в присутності свідків було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в лікарні, від чого він відмовився, що зафіксовано на вказаному відеозапису.
Сумнівів в обґрунтованості складеного протоколу чи долучених до протоколу додатків у суду не має, вони узгоджуються між собою та доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП «поза розумним сумнівом».
Будь-яких підстав не довіряти наведеним вище доказам суд не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у їх достовірності і допустимості, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення, об`єктивно узгоджуються між собою, взаємодоповнюють один одного та повністю у своїй сукупності відтворюють картину вчиненого.
Таким чином дії ОСОБА_1 суддя кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання суддя враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення та особу правопорушника.
Як вбачається із доданих захисником доказів ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, має заохочення від органів місцевого самоврядування та командування військової частини за вагомий внесок у справу зміцнення бойової готовності Збройних сил України.
Суд бере також до уваги, що діяльність ОСОБА_1 пов`язана з використанням транспортного засобу, оскільки ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем та займається перевезенням сировини, що стверджується відповідним свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та відповідною характеристикою ПрАТ «ЮРІЯ».
Також суд бере до уваги обставини вчинення правопорушення, а саме на вказаних відеозаписах вбачається, що ОСОБА_1 надавав допомогу ОСОБА_4 , який згідно протоколу про адміністративне правопорушення є власником вказаного у протоколі транспортного засобу та який дійсно мав травму руки, а тому працівники поліції були змушені викликати швидку допомогу після приїзду якої ОСОБА_4 була надана відповідна медична допомога.
Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Так, адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання новим правопорушенням.
Відповідно до положень ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998).
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний надмірний тягар» (рішення у справі від 02.11.2004 «Трегубенко проти України»).
Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.
У КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте чинний Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом (ст. 69 КК України). При розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію закону.
Беручи до уваги наведене, з урахуванням особи винного, суддя, вмотивувавши своє рішення, може призначити основне стягнення, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 статті 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_4 , з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, для якого право на керування транспортним засобом є необхідним зокрема в умовах військового стану, його відношення до вчиненого, суд призначає ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на даний час становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн., без позбавлення права керування транспортними засобами.
Накладання такого стягнення у даній справі відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладання адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 536.80 грн..
На підставі зазначеного та керуючись
ЗУ «Про судовий збір», ст.. 40-1, ст. 130,
ст.ст.283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.
Реквізити для сплати штрафу; Отримувач коштів - ГУК у Черк.обл./Черк. обл/21081300; Код отримувача (ЄДРПОУ) 37930566; Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); Код отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача UA0023001; Код класифікації доходів 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держависудовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп..

Реквізити для сплати судового збору: Отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); Код отримувача (МФО) 899998 Рахунок отримувача UA0026001; Код класифікації доходів 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд протягом 10 днів.

Суддя : Середа Л.В.