ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6451/22 Номер провадження 33/814/987/23Головуючий у 1-й інстанції Пальчик О.О. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Бродській В.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07 лютого 2023 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 30.10.2022 року о 04 год. 42 хв. в м. Кременчук по пр. Л. Українки, буд.96, він керував транспортним засобом марки Geely д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме неприродна блідість, розширені зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07 лютого 2023 року, та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова була прийнята судом першої інстанції при неповному дослідженні доказів у справі, законності їх отримання поліцейським, а тому є незаконною і підлягає скасуванню.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що його незаконно зупинили, обґрунтовуючи тим, що він порушив комендантську годину.

Крім того, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що поліцейські не запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці. Натомість, він добровільно пройшов 30.10.2022 року о 07 год. 05 хв відповідний огляд і згідно із висновком лікаря, він не перебував ані в стані алкогольного, ані в стані наркотичного сп`яніння.

Також скаржник стверджує, що поліцейські невірно вказали у протоколі про адміністративне правопорушення диспозицію ч.1 ст.130 КУпАП, зазначивши «водій ОСОБА_1 керував ТЗ з ознаками наркотичного сп`яніння», а тому відповідальність за діяння, зазначене у протоколі має виключатися.

Крім того, апелянт посилається на те, що пояснення свідків є сумнівними, нечіткими та такими, що не можуть свідчити про наявність його вини у інкримінованому йому правопорушенні. Скаржник також вказує на те, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом, а тому виключається його відповідальність за вказане вище діяння.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.10.2022 року о 04 год. 42 хв. в м. Кременчук по пр. Л. Українки, буд.96, він керував транспортним засобом марки Geely д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме неприродна блідість, розширені зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №236400 від 30.10.2022 року, направленням на огляд водія транспортного засобу від 30.10.2022 року, поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 30.10.2022 року, рапортом інспектора взводу 2 роти 2, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.5. ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.5. ПДР України.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що його незаконно зупинили, обґрунтовуючи тим, що він порушив комендантську годину, суд не бере уваги зважаючи на наступне.

Відповідно до п.3 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженої постановою КМУ від 29.12.2021 року №1455, особливий режим - комплекс заходів, які здійснюються в Україні або її окремих місцевостях, де введено воєнний стан з метою недопущення несанкціонованого переміщення громадян України, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів; патруль - спільний рухомий наряд, до складу якого входять уповноважені посадові особи Збройних Сил, Національної поліції, Національної гвардії та Держприкордонслужби, що виконують покладені на них обов`язки на маршруті патрулювання, визначеному комендантом на території, де введено воєнний стан.

Згідно із п.15 вказаного порядку, патрулям на території, де встановлено особливий режим, в установленому законодавством порядку надано право, зокрема перевіряти в осіб документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, та перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти до органів або підрозділів Національної поліції для встановлення особи; у разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які перевозяться зазначеними особами; тимчасово обмежувати або забороняти на вулицях та дорогах, окремих ділянках місцевості та в інших громадських місцях перебування або пересування осіб, рух транспортних засобів, зокрема транспортних засобів іноземних, консульських установ чи представництв міжнародних організацій; виводити осіб з окремих ділянок місцевості та об`єктів, евакуйовувати транспортні засоби.

Відповідно до наказу Полтавської ОВА від 28.07.2022 року №32 «Про запровадження комендантської години на території Полтавської області та призначення коменданта» комендантська година на території Полтавської області запроваджена з 23:00 години до 05:00 години на період з 28 липня 2022 року до завершення дії воєнного стану на території Полтавської області.

Із матеріалів справи вбачається, що поліцейські зупинили ОСОБА_1 о 04 год. 42 хв., що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, тому підстава зупинки і відповідно подальші дії поліцейських є законними.

Доводи апелянта щодо того, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що поліцейські не запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці, суд відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до п.12 інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 року №1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, твердження апелянта щодо проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або проходження такого ним самостійно не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому їх слід відхилити.

Доводи скаржника щодо того, що поліцейські невірно вказали у протоколі про адміністративне правопорушення диспозицію ч.1 ст.130 КУпАП, зазначивши «водій ОСОБА_1 керував ТЗ з ознаками наркотичного сп`яніння», а тому відповідальність за діяння, зазначене у протоколі має виключатися, суд не бере до уваги з огляду на наступне.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №236400 від 30.10.2022 року вбачається, що «… водій ОСОБА_1 керував т.з.Geely JL д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме неприродна блідість, розширені зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків».

В диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП вказано, що відповідальність настає зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, дії поліцейських відповідають вимогам законодавства, вони чітко зазначили в протоколі, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, а тому твердження апелянта слід відхилити.

Інші доводи апелянта щодо того, що пояснення свідків є сумнівними, нечіткими та такими, що не можуть свідчити про відсутність його вини у інкримінованому йому правопорушенні, та відсутність у матеріалах справи доказів, що підтверджують факт керування ним транспортним засобом, а тому суд відхиляє за їх недоведеністю, необґрунтованістю та суперечністю матеріалам справи у сукупності.

Із письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що вони засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується долученим до матеріалів справи відеозаписом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин