Справа № 496/5528/22
Провадження № 3/496/201/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за участі особи яка притягується:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 5 ст. 126 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До Біляївського районного суду Одеської області надійшов протокол серії ААД № 361199 від 02.11.2022 р. відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до протоколу 02.11.2022 р. о 21:30 год. в Одеській області Одеському (Біляївський) районі, траса М-05 Київ-Одеса, 452 км. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Magnum з напівпричепом KRONE реєстраційний знак НОМЕР_1 при цьому не мав відповідної категорії для керування т/з, правопорушення скоєно повторно протягом року, що підтверджується постановою серії ЕАР № 6072415 від 24.10.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, своїми діями порушив вимоги п.2.1а. ПДР України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, просив закрити провадження за відсутності складу адміністративного правопорушення, оскільки вимог п. п.2.1а ПДР України водій не порушував, а надані патрульними матеріали будь-яких належних та допустимих доказів протилежного не містять. Системний аналіз ч. 5 ст. 126 КУпАП вказує, то об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення полягає в тому, що правопорушник має, по-перше, протягом року бути притягнутим до адміністративної відповідальності передбачених частинами другою - четвертою ст. 126 КУпАП, а по-друге безпосередньо керувати транспортним засобом. Відсутність будь-якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тобто працівники поліції повинні представити суду докази того, що особа керувала автомобілем і при цьому протягом року притягувалася до адміністративної відповідальності частинами другою - четвертою ст. 126 КУпАП.

Суд заслухавши особу, яка притягується до відповідальності, дослідивши матеріали додані до протоколу дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Стаття 245 КУпАП регламентує, що завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 251 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпція.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотне.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за ч . 5 ст. 126 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення полягає в тому, що правопорушник має, по-перше, протягом року бути притягнутим до адміністративної відповідальності передбачених частинами другою - четвертою ст. 126 КУпАІІ, а по-друге безпосередньо керувати транспортним засобом.

Факт керування автомобілем може бути доведений: показаннями свідків правопорушення, які підтвердять, що саме ця особа керувала транспортним засобом, фотознімками, відеозаписами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Дорожній pyx це процес руху по дорогах транспортних засобів та учасників дорожнього руху, сукупність суспільних відносин, що виникають у процесі переміщення людей і вантажів за допомогою транспортних засобів або без таких у межах дороги.

Суб`єктивна сторона адміністративного проступку полягає у ставленні суб`єкта до вчиненого антигромадського діяння. Основною ознакою є вина. Вина охоплює дві можливі форми стану психіки: умисел (прямий і непрямий) і необережність (самовпевненість і недбалість).

У відповідності до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також статтею 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Положеннями частини 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналогічні положення фактично висловлені Європейським судом з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 у справі «Михайлова проти України», який зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Біляївським районним судом Одеської області було винесено постанову від 17.11.2022 року про витребування відеозапису зафіксованої події, що не було додано до протоколу.

Ознайомившись в судовому засіданні із наданим відеозаписом, суд прийшов до висновку, що його не можна вважати належним доказом з огляду на те, що на відеозапису працівник поліції підходить до невстановленої особи (ім`я якого не встановив, відеозапис не містить зображення обличчя особи), звертається до нього «пане водій» та повідомляє про необхідність пройти до іншого приміщення з метою складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Далі в приміщенні звертаючись до невстановленої особи «пане водій»

Таким, чином відеозаписом не підтверджено, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, тобто відсутня об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення.

Наказом МВС України № 650 віл 27.07.2012 року «Про затвердження Інструкції з оформлення документів у систем МВС України, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України віл 30.11.2011 № 1242 «Про затвердження типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади" та з мето вдосконалення документального забезпечення діяльності органів і підрозділів внутрішніх справ, підприємств, установ і організацій, що належать до сфери управління МВС України, дотримання єдиних вимог до оформлення документів затверджено Інструкцію з оформлення документів у системі Міністерства внутрішніх справ України.

Вимоги цієї Інструкцій поширюються на організаційно-розпорядчі документи (далі - документи) - накази, доручення, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, які створюються в результаті діяльності органів і підрозділів внутрішніх справ, навчальних закладів, науково-дослідних установ, підприємств, установ і організацій, що належать до сфери управління МВС.

Довідки оформлюють на загальному бланку або на чистих аркушах паперу формату А4 або А5. Юридичної сили довідка набуває лише за наявності відповідних реквізитів, визначених ДСТУ 4163:2020.

До протоколу додано роздруківку, яка названа постановою та містить відомості про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Однак, суд вважає, що документ, складений із порушенням вимог стандарту, не містить підписів уповноважених осіб, не звірений з оригіналом, тому є неналежним доказом.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Оцінивши надані докази по справі, встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП не доведена, оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення не надано належних доказів, що підтверджували б обставини викладенні в протоколі.

Згідно до ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскарженою до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В.М. Буран