Справа 573/302/23
Номер провадження 3/573/180/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2023 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретаря судового засідання Півньової О.М.,

правопорушника ОСОБА_1 ,

свідка ОСОБА_2 ,

розглянув матеріали, які надійшли з ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ,

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2023 року до Білопільського районного суду Сумської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у якому зазначено, що 17 лютого 2023 року о 18:40 год у м. Білопіллі по вул. Соборна, 185 ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN, реєстраційний номер НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер», що зафіксовано за допомогою технічного засобу відеозапису. Результат огляду показав 2,03%.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав повністю та пояснив, що є військовослужбовцем і у службових справах 17 лютого 2023 року, близько 19:00 год, рухався по вул. Соборній у м. Білопіллі, де і був зупинений працівниками поліції. До цього дня він спав по 2-3 год на добу, так як у Білопільській територіальній громаді складна воєнна ситуація, бо громада знаходиться постійно під щільним вогнем ворога. Тому мав втомлений вигляд. Але спиртного не вживав у той день. Коли працівники поліції його зупинили, то вони йому сказали, що у нього такий вигляд, бо він знаходиться у нетверезому стані. Він дуже поспішав, а тому не став сперечатися з працівниками поліції, хотів як скоріш закінчити цю розмову і поїхати далі, тому погодився на місці продути драгер. Йому дали драгер із вставленим мундштуком, який у його присутності не відкривався. Також на екрані драгера були вже якісь цифри, на що спочатку він навіть не звернув увагу. Тому після продуття драгер показав наявність у нього алкоголю. Свідки під час цих подій присутні не були. Про відеозйомку у протоколі не зазначено, також у ньому не вказано, що долучається відео. А у суді він дізнався, що до протоколу долучений диск з відеозаписом. Тому вважає, що цей відеозапис не є належним та допустимим доказом і його не можна враховувати як підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

За клопотанням ОСОБА_1 судом було допитано як свідка ОСОБА_2 , яка пояснила, що під час чергування 17 лютого 2023 року нею та ОСОБА_3 був зупинений ОСОБА_1 за порушення ПДР, так як у нього був відсутній номерний знак. Під час спілкування з останнім зрозуміли, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. На місці зупинки він продув драгер, який показав наявність алкоголю. У лікарню їхати правопорушник відмовився. Події фіксувалися на бодікамеру, відеозапис долучений до протоколу. Про здійснення відеофіксації подій зазначено у протоколі.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 6 р. І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. п. 4, 5, 6 Розділу II Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Відповідно до п. 7 розділу II Інструкції не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також внесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

У протоколі, що надійшов до суду, є запис про фіксацію подій на бодікамеру. Але в примірнику протоколу, який наданий суду ОСОБА_1 , такий запис відсутній (а. с. 15).

Вказаний факт свідок ОСОБА_2 суду пояснити не могла.

Всупереч вказаним вимогам в протоколі про адміністративне правопорушення на час його складання не було вказано про здійснення відеофіксації і ця інформаця була пізніше дописана іншою кульковою ручкою.

Отже, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначена недостовірна інформація і відеозапис суд не може визнати допустимим доказом, оскільки про здійснення відеозапису у протоколі не вказано, про долучення диску з відеозаписом у ньому теж не зазначено.

Свідки під час проведення огляду ОСОБА_1 присутні не були.

Окрім того, переглядом відеозапису не спростовані показання ОСОБА_1 про те, що при ньому не розпакувався новий мундштук для газоаналізатора перед проведенням огляду, що йому не роз`яснено право поїхати в лікарню у випадку незгоди з результатом огляду на місці зупинки та, що перед оглядом на екрані газоаналізатора вже були зазначені цифри.

Враховуючи вищезазначені норми закону, суд вважає незаконними дії поліцейських щодо порушення процедури проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічних засобів, оскільки мундштук газоаналізатора при водієві не розпаковувався, інформація про здійснення відеофіксації у протоколі не відображена, двоє свідків під час проведення огляду присутні не були, що прямо заборонено Інструкцією і вказує на порушення процедури проведення огляду водія на стан сп`яніння.

Конституційний Суд України в своєму рішення від 22 грудня 2010 року в справі №23-рп/2010 вказав на те, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, у тому числі, і закріплених в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ. Зокрема, у своєму рішення в справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширша, ніж це передбачено: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У рішенні від 21 липня 2011 року в справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив свою позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпція факту. Тобто таких, які не залишають місця сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України", "Малофєєва проти Росії", "Карелін проти Росії" суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена взагалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад і подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження в даній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя