ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/18/23 Головуючий суддя І інстанції Демченко С. В.
Провадження № 33/818/273/23 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2023 року м. Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Летючого В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Летючого В.П. на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 18 січня 2023 року, -
в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, ФОП, мешканець АДРЕСА_1 ,
- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.
Постановою встановлено, що 17 грудня 2022 року о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем Wolkswagen Transponter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м. Харкові по Харківському шосе, біля буд. 8, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
В своїй апеляційній скарзі захисник Летючий В.П. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на те, що матеріали справи не містять доказів, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а також законності його зупинки працівниками поліції. Вказує на порушення чинного законодавства працівниками поліції під час складення протоколу.
В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги свого захисника повідомлений належним чином.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Летючий В.П. повідомив, що ОСОБА_1 дійсно повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, однак приймати участь в цьому судовому засіданні не має можливості, а тому захисник просив розглянути його апеляційну скаргу буз участі ОСОБА_1 .
Враховуючи наведене, а також положення ст. 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 , однак з обов`язковою участю його захисника.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи захисника Летючого В.П., який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністративне правопорушення, відомості акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, відомості відеозапису з бодікамери працівника поліції, відомості направлення на огляд водія, відомості рапорту працівника поліції.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння та в медичному закладі у встановленому законом подку відмовився.

Аналізуючи зміст цього протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цього протоколу, про що свідчить його власноручний підпис та власноручні пояснення у цьому протоколі. Факт ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом також підтверджується відомостями відеозапису, який наявний в матеріалах справи, з якого вбачається, що останньому працівником поліції було вголос прочитано зміст протоколу. Також, належить взяти до уваги, що ОСОБА_1 особисто прочитав його та добровільно беззаперечно підписав цей протокол та зазначив свої власноручні пояснення.

Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва для проведення службової перевірки або не зверталися з позовом до суду в порядку КАСУ, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_1 та його захисника щодо дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності та заслуговують на увагу.
Крім того, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції ОСОБА_2 (арк. 6), під час несення служби у Київському районі м. Харкова у складі екіпажу ОСОБА_3 , Широкорад, Бойко було зупинено автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкуванням з водієм у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме характерний запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою ДРАГЕР на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я КНП ХОРЛД, на що водій відмовився. На водія ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП на порушення п.2.5 ПДР України.
Враховуючи відсутність будь-яких скарг стосовно дій працівників поліції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що і відомості, які зафіксовані у рапорті відповідають дійсності та заслуговують на увагу.
Крім того, в матеріалах справи міститься відеозапис події, який був зафіксований на бодікамеру працівників поліції (арк. 3).
Відповідно до відомостей цього відеозапису вбачається, що працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння обличчя. Після цього, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти оглядна стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки з використанням газоаналізатору, від чого ОСОБА_1 відмовився. Поряд з цим, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, від чого останній також відмовився. Після відмови ОСОБА_1 працівники поліції роз`яснили наслідки його відмови, а саме те, що стосовно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, що останньому було зрозуміло. Поряд з цим, працівник поліції роз`яснив ОСОБА_4 його права, передбачені ст. 63 Конституції України, які йому були зрозумілі.
Крім того, на п`ятій хвилині відеозапису, який долучений працівниками поліції, вбачається, що ОСОБА_1 повідомляє працівникам поліції, що « … я ж ехал», що поза розумним сумнівом свідчить про те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, оскільки зі змісту розмови об`єктивно вбачалось, що працівник поліції саме питав у ОСОБА_1 обставини перебування його за кермом. Крім того, з відомостей відеозапису вбачається, що працівник поліції звертається до ОСОБА_1 як до водія. Також в протоколі про адміністративне правопорушення зафіксовано, що ОСОБА_1 є водієм. Ці відомості ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції будь-яким чином не заперечував та не повідомляв, що за кермом автомобіля в якості водія перебувала будь-яка інша особа, що об`єктивно спростовує такі доводи апелянта.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції.
Крім того, з відеозапису вбачається, що працівник поліції, перебуваючив салоні службового автомобіля разом із ОСОБА_1 та іншим працівником поліції, під час спілкування з ОСОБА_1 повідомив, що у останнього є стійкий запах алкоголю з порожнини рота. Також ОСОБА_1 не заперечував, що у нього вбачається почервоніння обличчя.
Зазначені обставини об`єктивно підтверджують наявність ознак алкогольного сп`яніння, які зафіксовані працівником поліції у протоколі, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння обличчя.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Крім того, відповідно до відомостей відеозапису вбачається, що працівник поліції звертаючись до іншого працівника поліції повідомляє, що ОСОБА_1 звертався до працівника поліції з пропозицією неправомірної вигоди, але «… його пропозиція не зацікавила». Тобто від такої неправомірної пропозиції ОСОБА_1 останній відмовився, що також свідчить про правомірність дій працівників поліції, а також про те, що ОСОБА_1 усвідомлював протиправність своїх дій та бажав незаконним шляхом уникнути відповідальності.

Поряд з цим, належить врахувати те, що відповідно до відомостей довідки (арк. 2), ОСОБА_1 отримав посвідчення водія внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України, що об`єктивно вказує на те, що ОСОБА_1 знає ПДР України.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 свідомо ігнорував ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Крім того, в своїй апеляційній скарзі захисник вказував, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а автомобіль був припаркований на цьому місці ще за добу тому. Проте, одразу посилався на те, що працівники поліції без об`єктивних підстав зупинили автомобіль ОСОБА_1 .

Тобто суд апеляційної інстанції об`єктивно вбачає в апеляційній скарзі захисника твердження, які протирічать один одному та поза розумним сумнівом не спростовують висновків суду першої інстанції.

Крім того, захисник посилався на те, що працівники поліції не забезпечили безперервну відеофіксацію спілкування з ОСОБА_1 , чим порушили чинне законодавство.

Проте, відповідно до відомостей відеозапису об`єктивно вбачається, що безпосереднє спілкування ОСОБА_1 з працівниами поліції з приводу проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та складення протоколу зафіксовано на відеозаписі.

Поряд з цим, відповідно до відомостей розпорядження Начальника обласної військової адміністрації ОСОБА_5 від 21.03.2022 року за № 14В (арк. 7), заборонено з 21 березня на період дії правового режиму воєнного стану на території Харківської області використання відеореєстраторів та інших пристроїв для фото- і відеофіксації під час використання автомобільного та мототранспорту для фото- і відеозйомки доріг загального користування, об`єктів загального призначення, об`єктів інфраструктури, блокпостів, укріплень, розташування, зосередження чи переміщення військових частин (підрозділів) сил оборони.

На час зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції, а саме 17.12.2022 року, в Україні був введений та діяв воєнний стан, а тому, враховуючи наявність вищенаведеного Розпорядження, суд апеляційної інстанції вважає, що працівники поліції поза розумним сумнівом законно вимикали відеореєстратор під час складення процесуальних документів та відсутності спілкування з ОСОБА_1 , а тому такі твердження захисника є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу адвоката Летючого В.П. залишити без задоволення.
Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 18 січня 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков