1Справа № 335/49/23 3/335/178/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжна В.В., розглянувши у судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, пенсіонера, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 409766 від 20.12.2022 року, 19.12.2022 року, о 14 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Dacia Duster», реєстраційний номер НОМЕР_2 , по пр. Соборному біля буд. 147, у м. Запоріжжі, будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце події, чим порушив вимоги п. 2.10 а Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінованому адміністративному правопорушенні не визнав, пояснив, що на час викладених у протоколі обставин, він не зрозумів, що відбулася дорожньо-транспортна пригода. Зазначив, що під час керування транспортним засобом він рухався заднім ходом і не помітив зіткнення з іншим автомобілем, удару як такого не було, з водієм іншого автомобіля, який претензій не мав, роз`їхалися добровільно. Тільки після цього він поїхав із зазначеного у протоколі місця події, а його дії не були спрямовані на ухилення від відповідальності та він свідомо не мав наміру залишати місце ДТП, тому вважає, що ним не було порушено вимог ПДР України.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 2.10. а Правил дорожнього руху передбачено, що разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Статтею 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, надано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 409766 від 20.12.2022 року за ст. 122-4 КУпАП, копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 409767 від 20.12.2022 року за ст. 124 КУпАП, схему місця ДТП, письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , рапорт співробітника поліції, фототаблицю.

Об`єктива сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, полягає у залишенні водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені правила дорожнього руху і прагне до цього.

Як встановлено в судовому засіданні після наїзду на припаркований автомобіль водій ОСОБА_1 , не одразу зрозумівши настання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб, місця події не залишав, вийшов з автомобіля, оглянув інший автомобіль, але ним не було виявлено значних пошкоджень. Крім того, з пояснень ОСОБА_1 встановлено, що між водіями транспортних засобів було досягнуто усної домовленості щодо наслідків завданих пошкоджень, після чого останній поїхав у справах, не усвідомлюючи при цьому, що він став учасником ДТП, про що дізнався лише через деякий час. Тобто він не мав на меті приховувати факт дорожньо-транспортної пригоди або обставини її скоєння, а отже, на переконання суду, умисел на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, в його діях відсутній.

Встановлені судом обставини належними доказами не спростовано, даних про свідків події, допитаних у встановленому законом порядку, у протоколі про адміністративне правопорушення не наведено. При цьому, суд враховує письмові пояснення водія іншого транспортного засобу, який зазнав пошкоджень - ОСОБА_2 , однак не бере їх до уваги, з огляду на те, що вони викладені зі слів іншої особи ОСОБА_3 .

З досліджених судом письмових пояснень ОСОБА_3 вбачається, що він бачив, як ОСОБА_1 перед тим як поїхати з місця події, вийшов з автомобіля, подивився на те, що сталося, а через деякий час поїхав. Зазначені письмові пояснення, на переконання суду, не є беззаперечним доказом наявності в діях ОСОБА_1 умислу на вчинення адміністративного правопорушення та усвідомлення ним протиправності своїх дій.

Дослідивши та оцінивши надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять даних, які б достовірно доводили порушення ОСОБА_1 п. 2.10.а Правил дорожнього руху, а отже й достовірно об`єктивних даних на підтвердження факту вчинення останнім дій, які мають ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Надані суду докази, на переконання суду, є сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Коробов проти України»).

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Таке положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, так як його вину не доведено належним чином, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятним та суперечить нормам, як національного, так і міжнародного законодавства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, дана справа підлягає закриттю, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 122-4, 247, 251, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В. Калюжна