КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва 19 грудня 2022 року про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва 19 грудня 2022 року за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000 гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 21 жовтня 2022 року о 09 год. 40 хв. керував автомобілем «Део Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Братиславській в м. Києві в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Деснянського районного суду м. Києва по справі № 754/4503/22 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а адміністративну справу закрити за відсутністю в його діях події та складу зазначеного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що рішення суду прийняте без урахування всіх фактичних обставин справи, а зібрані по справі та досліджені в ході судового розгляду справи докази не є достатніми для визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З мотивувальної частини оскаржуваної постанови суду, судом зроблено висновок про те, що він «керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння».

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 21 жовтня 2022 року о 9-40 год. в м. Києві по вул. Братиславській водій керував транспортним засобом в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі у лікаря-нарколога зі згоди водія у встановленому законом порядку. Стан алкогольного сп`яніння підтвердився висновком КНП «КМНКЛ» «Соціотерапія» №005749 від 21 жовтня 2022 року об 11-00 хв., чим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проте, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсним обставинам, які відбулись того дня та не підтверджуються доказами, наявними в справі.

Апелянт зазначає, що його було безпідставно зупинено, не оглянуто на місці та не запропоновано застосування приладу «Драгер» на стан сп`яніння на місці, тобто працівниками поліції було грубо порушено норми діючого законодавства в частині безпідставної зупинки транспортного засобу та не проведення огляду на стан сп`яніння, як це передбачено Інструкцією Національної поліції. Акт огляду відсутній.

При цьому апелянт вказує, що він не порушував правила дорожнього руху. Працівники поліції, які його зупинили, змусили надати свідоцтво про право власності на автомобіль та водійських прав та одразу, без огляду, без роз`яснення прав, без пояснення своїх рішень, почали примушувати його поїхати з ними до медичного закладу для огляду на стан сп`яніння. Постійно провокували питаннями чи відмовляється ОСОБА_1 їхати, тобто провокували на порушення ПДР в частині відмови від проходження медосвідування. Жодних інших адмінпротоколів щодо нього складено не було, що підтверджує факт відсутності причин для зупинки.

У медичному закладі КНП «КМНКЛ Соціотерапія» без його згоди поліцейськими ДПП Національної поліції безпідставно було здійснено відео зйомку процесу медичного огляду лікарем, а саме оголення, чим було порушено право ОСОБА_1 на приватність та на невтручання в особисте життя. Відео зйомка людей в місцях особистого користування, у тому числі, медичних закладах заборонено за будь-яких умов, а тому відеозапис працівників поліції, долучений до матеріалів адміністративної справи не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Працівником поліції взагалі не були роз`ясненні ОСОБА_1 його права, порядок та строки оскарження протоколу згідно зі ст. ст. 287 - 289 КУпАП України.

Окрім цього, в порушення вимог ст. 266 КУпАП України, його не було відсторонено від керування транспортними засобами.

Відеозапис працівників поліції є не безперервним та постійно переривається, тобто його необхідно вважати неналежним та недопустимим доказом по справі.

Окрім того, висновок щодо результатів медогляду не містить у собі результатів дослідження у кількісно-процентному співвідношенні, тільки зазначена його наявність. Не зазначено яким чином та за допомогою яких медичних тестів та методик проводилося дослідження.

Також апелянт зазначає, що у той день не вживав наркотичні речовини та був тверезий, був не згоден із показником медогляду, зробленого у медичному закладі на стан сп`яніння, про що зазначив працівникам поліції, але йому було відмовлено у повторному огляді.

Апелянт ОСОБА_1 та його захисник Оропай О.В., будучи належним чином повідомленими про час розгляду справи, в судове засідання апеляційної інстанції, призначене на 15 березня 2023 року о 9 годині 15 хвилин, не з`явились та від вказаних осіб не надійшло клопотань про відкладення розгляду справи, відтак розгляд справи відбувся без особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає, а постанову судді необхідно залишити без змін, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Деснянського районного суду м. Києва від 19 грудня 2022 року про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративні правопорушення серії ААБ № 378207 від 21 жовтня 2022 року, висновком КНП "КМНКЛ "Соціотерапія" щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №005749 від 21 жовтня 2022 року, відеозаписом з бодікамери 471082.

З наведених документів убачається, що 21 жовтня 2022 року о 09 годині 40 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем "Део Ланос" д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Братиславській в м. Києві, у стані наркотичного сп`яніння.

Інспектором патрульної поліції Остульським І.М. водій ОСОБА_1 був доставлений до КНП "Київська міська наркологічна клінічна лікарня "Соціотерапія", де 21 жовтня 2022 року о 10 годині 10 хвилин був проведений медичний оглядз метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яким встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживання (канабіоїдів) та стимуляторів (амфетамін).

26 жовтня 2022 року КНП "КМНКЛ "Соціотерапія" видано висновок за №005749 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у якому зазначено, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживання (канабіоїдів) та стимуляторів (амфетамін).

Отже, суддею районного суду відповідно до ст. 280 КУпАП з`ясовано всі обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді даної справи щодо ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що постанова судді є такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Доводи апелянта про те, що в мотивувальній частини оскаржуваної постанови зроблено висновок про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, є неспроможними.

Так, при викладенні фактичних обставин справи в оскаржуваній постанові судді зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння, проте аналізуючи наявні у справі докази суддя дійшов до висновку, що водій перебував у стані наркотичного сп`яніння, про що чітко зазначено у постанові.

Посилання апелянта про те, що його було безпідставно зупинено, є необґрунтованими, оскільки з відеозапису боді камери поліцейського убачається, що водія, який керував транспортним засобом "Деу Ланос" - ОСОБА_1 , працівниками поліції було зупинено за не пристебнутий пасок безпеки.

При цьому, та обставина, що в матеріалах справи відсутня копія постанови чи протоколу з приводу порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України, яке стало приводом до зупинки автомобіля під його керуванням, не може свідчити про безпідставну зупинку автомобіля під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції.

Доводи апелянта про те, що його не оглянуто на місці та не запропоновано застосування приладу «Драгер» на стан сп`яніння на місці зупинки не можуть бути взятими до уваги.

Так, згідно із встановленими обставинами справи у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а відповідно до п. 12, розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу Iцієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Оскільки у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, то підстав для застосування приладу «Драгер» не було, а відповідно до вимог п. 12, розділу 2 Інструкції його було доставлено до закладу охорони здоров`я.

Оскільки огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проводився у закладі охорони здоров`я, то відсутній акт огляду, який складається на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного засобу - приладу «Драгер».

Доводи апелянта про те, що у медичному закладі КНП «КМНКА Соціотерапія» без його згоди поліцейськими ДПП Національної поліції було здійснено відео зйомку процесу медичного огляду лікарем, чим було порушено право ОСОБА_1 на приватність та на невтручання в особисте життя, а тому відеозапис працівників поліції, не можна вважати належним та допустимим доказом по справі, є безпідставними.

Так, з відеозапису боді камери працівника поліції убачається, що водія ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу було повідомлено про те, що відповідно до ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" ведеться відео зйомка.

При цьому, ОСОБА_1 будучи повідомленим, про те, що процес фіксується на боді камеру працівника поліції, будь-яких зауважень чи заперечень під час проведення огляду в закладі охорони здоров`я не висловлював.

Що стосується доводів апелянта щодо безперервності відеозапису з нагрудної камери поліцейського, то суддя апеляційного суду відмічає, що на відеозапису зафіксовані всі події щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні дані про відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, є слушними, проте відсутність таких даних сама по собі не свідчить, що такого відсторонення не було.

Окрім того, вимога відсторонення водія від керування транспортним засобом, передбачена частиною першою статті 266 КУпАП, не впливає на порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння, передбачений частинами другою-четвертою вказаної статті, та не тягне наслідків, передбачених частиною п`ятої цієї статті.

Посилання апелянта на те, що в той день, коли його зупинили працівники поліції, він не вживав наркотичні засоби та не перебував в стані сп`яніння спростовується висновком КНП "КМНКЛ "Соціотерапія" за №005749 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у якому зазначено, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживання (канабіоїдів) та стимуляторів (амфетамін).

При цьому посилання в апеляції на те, висновок щодо результатів медогляду не містить у собі результатів дослідження у кількісно-процентному співвідношенні, та не зазначено яким чином та за допомогою яких медичних тестів та методик проводилося дослідження, є безпідставними, оскільки вказана інформація викладається в акті огляду, на підставі якого видається висновок.

Посилання апелянта на те, що йому не були роз`яснені права та строки оскарження протоколу згідно зі ст.ст. 287-289 КУпАП, є неспроможними, оскільки вказаними нормами закону передбачено оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, за протоколами, складеними уповноваженими на те особами, окрім протоколів про адміністративні правопорушення, які передаються на розгляд суддів.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про позбавлення його можливості подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, оскільки ОСОБА_1 скористався вказаним правом, виклавши свої заперечення у протоколі про адміністративне правопорушення.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що поліцейські провокували ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з відмовою від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки згідно з обставинами справи ОСОБА_1 пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння, результати якого дали підстави для складання протоколу про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Отже, постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 19 грудня 2022 року щодо ОСОБА_1 є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва 19 грудня 2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В.Ковальська

Справа №754/10428/22

Провадження №33/824/666/2023

Суддя першої інстанції Бабайлова Л.М.

Доповідач Ковальська В.В.