Справа № 464/6486/22 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 33/811/207/23 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 на постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 02 лютого 2023 року,

з участю правопорушника - ОСОБА_2 ,

захисника правопорушника адвоката Стефановича Ю.М.,

потерпілої - ОСОБА_1 ,

представника потерпілої адвоката Федькович Г.В.

в с т а н о в и в:

цією постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП.

Згідно постанови судді, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №781084, 10 грудня 2022 року ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 вчинив відносно своєї доньки ОСОБА_1 психологічне та фізичне домашнє насильство, а саме виражався в її сторону нецензурною лайкою, шарпав та забирав речі.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права. Вважає, що місцевий суд не з`ясував повно, всебічно та об`єктивно фактичні обставини справи. Зазначає, що в матеріалах справи містяться докази на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні домашнього насильства. Стверджує, що вчинення її батьком домашнього насильства стверджується, зокрема, двома терміновими заборонними приписами та довідкою з травмпункту.

Просить скасувати дану постанову, встановити наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_1 та виступ її представника адвоката Федькович Г.В. про задоволення апеляційної скарги, думку правопорушника ОСОБА_2 та його захисника адвоката Стефановича Ю.М. про залишення постанови суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Так, відповідно до диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП, яка ставиться ОСОБА_2 у провину, правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 781084 від 10 грудня 2022 року, ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 вчинив відносно своєї доньки ОСОБА_1 психологічне та фізичне домашнє насильство, а саме виражався в її сторону нецензурною лайкою, шарпав та забирав речі, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Разом з тим, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, до такого не долучено жодних фактичних даних, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відтак, апеляційний суд вважає що місцевий суд вірно зазначив у своєму рішенні про те, що сам лише протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження сукупністю інших належних та допустимих доказів, не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що в діях ОСОБА_2 відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, перевіривши доводи апеляційної скарги і оцінивши надані сторонами по справі докази щодо доведеності вини ОСОБА_2 апеляційний суд вважає, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №781084 обставини не знайшли свого підтвердження.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопоркушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 є безпідставною, оскільки доказів на спростування висновків місцевого суду в ній не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового розгляду в суді апеляційної інстанції не здобуто.

Таким чином, оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування суд апеляційної інстанції не вбачає.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 02 лютого 2023 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП - без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.