Єдиний унікальний номер 448/887/22
Провадження № 3/448/9/23
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

03.01.2023 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Кічак Ю.В., при секретарі судового засідання Керницькій Л.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Рабіновича М.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Верхівці Самбірського району Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, непрацюючого,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи.

До Мостиського районного суду Львівської області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Із протоколу про вищевказане адміністративне правопорушення серії ААБ №170698 від 02.08.2022 року, відомо, що 02.08.2022 року о 08:10 год. по вул.Костюшки, 16 в м.Мостиська Яворівського району Львівської області водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом автомобілем марки «MAZDA 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер 6810» та у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Вказано, що такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та в його діях міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав та заперечив обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №170698 від 02.08.2022р. з тих підстав, що вказане в протоколі не відповідає дійсності. Пояснив, що в зазначений в протоколі день і час він не перебував в стані сп`яніння, оскільки планував поїздку за кордон. Вказав, що у ранковий час 02.08.2022р. їхав власним автомобілем дорогою в м.Мостиська та зупинився біля установи «Приватбанку». Ззаду керованого ним автомобіля зупинився службовий автомобіль з поліцейськими. Поліцейська, яка вийшла з автомобіля, підійшла до нього та сказала, що він порушив вимоги ПДР, зокрема створив аварійну обстановку. Після зупинки, поліцейські не дали йому змоги проконсультуватися з особою, який є фахівцем в галузі права, з приводу його прав та обов`язків у таких випадках. Лише після оформлення поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення, зателефонував до знайомого юриста та за його порадою звернувся в заклад охорони здоров`я, де з власної ініціативи пройшов огляд на стан сп`яніння. Також зазначив, що через дану ситуацію розхвилювався, а поліцейські кілька разів задавали йому питання з приводу проходження огляду на стан сп`яніння під відеозапис, який вони то включали, то виключали, потім знову включали. Вважає, що в кінцевому результаті поліцейські з кількох розмов підібрали відповідні його слова та змонтували необхідний їм відеозапис.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Рабінович М.П. в судовому засіданні просив суд закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення з наступних підстав: як зазначено у протоколі, ОСОБА_1 02.08.2022 о 08:10 год., керуючи транспортним засобом по вулиці Костюшки, 16 в м.Мостиська Яворівського району Львівської області з нібито явними ознаками алкогольного сп`яніння, як зазначено у протоколі, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей, порушив п.2.5. Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП; на підтвердження наявності підстав для зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції, які складали матеріали про вчинення особою адміністративного правопорушення, було додано до них копію постанови про накладення адміністративного стягнення серія БАБ №072761 від 02.08.2022 за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП (керування транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки); під час надання 06.12.2022р. в судовому засіданні пояснень інспектор СР ПП ВП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції Ванчак Ю.В., яка склала протокол, повідомила суду те, що 02.08.2022р. зранку вона заступила на чергування й патрулюючи вул.Грушевського у м.Мостиська екіпаж помітив на зустрічній смузі руху транспортний засіб марки «Мазда 6», д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого ( ОСОБА_1 ) не був пристебнутий ременем безпеки. Помітивши це, екіпаж здійснив розворот та почав наздоганяти зазначений автомобіль із застосуванням вимоги про його зупинення шляхом увімкнення сирени, проте даний транспортний засіб на вимогу поліції не зупинявся та продовжував здійснювати рух. Коли зазначений автомобіль зупинився, вони підійшли до водія, який довго не хотів надавати їм своє посвідчення водія. Від водія почули різкий запах алкоголю та помітили, що у нього сильно тремтять пальці рук, тому запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на приладі «Драгер», а потім і у медичному закладі, проте водій ОСОБА_1 відмовився від такого огляду, у зв`язку із чим ними було складено протокол про адміністративне правопорушення. Дальше вони ще зафіксували відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на відеореєстратор. Свідків відмови водія від проходження огляду працівники поліції не залучали. Нагрудний відеореєстратор був отриманий нею зранку у райвідділі перед тим, як заступила на чергування, але як потім з`ясувала інспектор ОСОБА_2 цей відео реєстратор їй надали із розрядженим акумулятором, тому вона вмикала його тільки за потреби; водночас, з двох наявних у матеріалах справи відеозаписів працівників поліції, які були досліджені у судовому засіданні та пред`явлені для огляду інспектору інспектор СР ПП ВП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Ванчак Ю.В., вбачаються зовсім інші обставини: екіпаж поліції дійсно перебував у поліцейській машині й вони здійснювали рух, проте із відеозапису взагалі не зрозуміло, де саме та за ким їхав екіпаж, а також чи здійснював переслідування транспортного засобу. Із відеозапису вбачається лише сам рух автомобіля, у якому перебував екіпаж поліції. Крім цього, із цього ж відеозапису вбачається, що екіпаж поліції зупинився позаду транспортного засобу марки «Мазда 6» д.н.з. НОМЕР_1 , на відстані не менше 70-80 метрів, проте чи здійснював рух вказаний автомобіль перед зупинкою поліції і чи здійснювали переслідування працівники поліції саме цього автомобіля працівники поліції, невідомо. Далі, згідно того ж відеозапису вбачається, що підійшовши до автомобіля марки «Мазда 6», інспектор Ванчак Ю.В. повідомила ОСОБА_1 , що причиною його зупинки було не керування автомобілем без пристебнутого ременя безпеки, а створення аварійної ситуації, проте якої саме аварійної ситуації, у якому місці та відносно кого інспектор не зазначила ні під час зупинки, ні у судовому засіданні. При цьому, за «створення аварійної ситуації», про яку йдеться на відеозаписі, також передбачено адміністративну відповідальність згідно ч.5 ст.122 КУпАП, розгляд справи за якою та притягнення до адміністративної відповідальності покладено, згідно ст.222 КУпАП, на органи Національної поліції. У свою чергу, постанови стосовно вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, складено не було і її відсутність була підтверджена також інспектором Ванчак Ю.В. в судовому засіданні. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не відмовився, взяв у одного із поліцейських запакований мундштук (трубку), проте після цього відеозапис переривається самим працівником поліції з невідомих підстав й подальшого розвитку подій такий відеозапис не містить. Водночас, чіткої та категоричної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у період 08 год. 10 хв. - 08 год. 29 хв. цей відеозапис також не містить; захисник зазначив, що згідно змісту протоколу такий був складений о 08:30 год., проте згідно наступного відеозапису, який міститься у матеріалах цієї справи й на якому відображено запис відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, такий був здійснений лише о 08:54 год., тобто після складення протоколу, що з урахуванням фрагментарності зафіксованих обставин на обох відеозаписах свідчить якраз про умисну фальсифікацію матеріалів працівниками поліції та грубого порушення вимог щодо проведення фіксації відмови водія пройти огляд на стан сп`яніння. Вважає, що за наведених вище обставин працівники поліції не мали законних підстав пропонувати ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння, оскільки невідповідність у причинах (підставах) зупинки транспортного засобу марки «Мазда 6», д.н.з. НОМЕР_1 , про які повідомили працівники поліції ОСОБА_1 біля автомобіля, і причини зупинки, які зафіксовані цими ж працівниками поліції у формі постанови, не дозволяє чітко та однозначно встановити, чи порушив ОСОБА_1 . Правила дорожнього руху, і якщо так, то які саме їх пункти, наявність чого якраз і була б підставою для зупинення його автомобіля. Вказав, що за відсутності належних доказів правомірності зупинення транспортного засобу усі подальші дії працівників поліції слід розцінювати як такі, що вчинені із перевищенням повноважень, оскільки складення протоколу про адміністративне правопорушення є похідним від виявлення адміністративного правопорушення, яке (виявлення) у даному випадку, з урахуванням суті вчиненого адміністративного правопорушення (керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння) можливе лише й виключно після зупинення транспортного засобу. Водночас, якщо підстави для зупинення були відсутні залишається не зрозумілим, яким чином працівники поліції виявили ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 . Просив звернути увагу на те, що сам протокол складений о 08 год. 30 хв. у зв`язку з начебто відмовою ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, однак, із відеозапису камери працівника поліції, який є в матеріалах справи і був досліджений судом вбачається, що пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичній установі ОСОБА_1 працівники поліції запропонували лише о 08 год. 54 хв. і саме у цей час ОСОБА_1 відмовився від такого огляду, тобто значно пізніше після складення протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про безпідставне складення протоколу, оскільки самої події адміністративного правопорушення станом на 08:30 год., а тим більше, ще раніше, не відбулося. Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, яка була висловлена ним 02.08.2022 о 08:54 год., тобто вже після складення Протоколу, згідно його пояснень, була зумовлена виключно наполяганням працівниками поліції на необхідності надання під відеозапис такої відмови, щоб «потім легше було у суді». Крім цього, із фрагментів відеозаписів, наданих працівниками поліції вбачається, що останні не роз`яснили ОСОБА_1 його прав, та які дії будуть вчинятись відносно нього. Також не було роз`яснено, які є способи проходження перевірки, передбачені законодавством, особливості їхнього проведення, правові наслідки відмови від проходження перевірки та огляду тощо, що також свідчить про суттєві порушення з боку працівників поліції. Крім того, у протоколі відсутня відмітка про те, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КупАП, й такі відомості не містяться й у відеозаписах, що додатково підтверджує не забезпечення працівниками поліції повноти процедури (дотримання умов та етапності / стадійності) складення Протоколу. Також просив суд врахувати наступне: у протоколі відсутній чіткий перелік документів, які додаються; відеозапис, доданий до матеріалів справи, - не є безперервний, а складається з окремих відео-фрагментів, що не дозволяє встановити цілісної обстановки події та її послідовного розвитку; відсутній безперервний відеозапис події, що ставить під сумнів законність проведених поліцейськими процесуальних дій та позбавляє можливості об`єктивно перевірити обставини пов`язані із виявленням та фіксацією адміністративного правопорушення; додані до матеріалів справи відеозаписи не містять інформації про технічний пристрій, на який проводилась відео фіксація, а у самому протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №170698 не вказана марка технічного пристрою, за допомогою якого здійснювався запис правопорушення, відсутні відомості про його сертифікацію, де саме він був розміщений, його порядковий номер тощо. Крім того захисник, зазначив, що одразу після того, як працівники поліції склали відносно ОСОБА_1 протокол, в межах двох годин з часу зупинки транспортного засобу, він сам, з власної ініціативи звернувся в медичний заклад, де самостійно пройшов перевірку на стан алкогольного сп`яніння, за результатами тесту у нього жодних ознак сп`яніння не виявлено, що підтверджується медичною документацією. Захисник ствердив, що із матеріалів справи вбачається, що у ній відсутні докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, зокрема, але не виключно відсутній повний, оригінальний відеозапис (и) з нагрудної камери інспектора СР ПП ВП №1 Яворівського РВП Гу НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Вончак Ю.В., або іншого працівника поліції який повинен був здійснюватися 02.08.2022р. з моменту заступлення на чергування, або з моменту виявлення адміністративного правопорушення, яка б було підставою для зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 та на якому мало б бути зафіксовано усю процедуру огляду водія на стан сп`яніння або, як у нашому випадку стверджує працівник поліції - зафіксовано у належному порядку факт відмови водія пройти такий огляд, у т.ч. весь процес складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №170698 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Недотримання цих вимог свідчить про грубе порушення процедури притягнення особи до відповідальності, передбаченої Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 та імперативними приписами КУпАП.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні докази.

Так, на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України, а відтак вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку) надано відповідний протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №170698 від 02.08.2022р.; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де зазначено, що ОСОБА_1 , у якого виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей, нестійка хода, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння під відеозапис; направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в КНП «Мостиська міська лікарня» від 02.08.2022р.; копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №072761 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, зокрема за порушення правил користування ременями безпеки (порушення п.2.3 «в» ПДР України); а також відеозапис, який міститься на СD-диску.

Поліцейська Ванчак Ю.В., яка складала відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №170698 від 02.08.2022 року, у судовому засіданні пояснила, що 02.08.2022р у складі екіпажу здійснювала патрулювання з 08.00 год. ранку. Навпроти їхав автомобіль марки «Мазда 6» під керуванням водія ОСОБА_1 . Зауважила, що водій не був пристебнутий ременем безпеки. Також він маневрував автомобілем, створюючи аварійну обстановку, зокрема за швидко гальмував, однак конкретно пригадати вона (інспектор) не може. Розвернувшись службовим автомобілем, вони поїхали за даним водієм, включивши сигнальні вогні. Переслідування автомобіля під керуванням ОСОБА_1 тривало близько 30 секунд. Коли вона заступила на зміну, то відразу не включила бодікамеру, відповідно не зауважила, що в такій був «малий» заряд акумулятора. У таких випадках вона включає камеру лише при потребі. За створення аварійної обстановки водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягали, протоколу не складали. Те, що водій ОСОБА_1 був не пристебнутий ременем безпеки, повинно бути зафіксовано на відеореєстраторі. При розмові з водієм виявила в нього ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, нечітке мовлення. Водій відмовився проходити огляд на місці зупинки на приладі «Драгер», так і в медичному закладі. Про таку відмову водія свідчили його відповіді на запитання, жести і т.і. Відеозапис був нею зупинений о 08.20 год., а потім відновлений після складання протоколу про адміністративне правопорушення. До даної події свідків не залучали, бо здійснювали відеофіксацію. Зазначила, що відсутність безперервного відеозапису події зумовлено розрядженою бодікамерою.

Судом переглянуто та досліджено відеозапис щодо даних подій, який міститься в матеріалах справи. При цьому, відеозапис, який згідно закону є обов`язковим для фіксації процедури огляду (відмови від огляду), що наявний в матеріалах справи, - не містить повного (цілісного) запису події, що мала місце з ОСОБА_1 , а складається з окремих відео-фрагментів, що не дозволяє встановити цілісної обстановки події та її послідовного розвитку.

Так, з відео файлів, на яких міститься запис подій за період часу з 08.01 до 08.06 год., вбачається наступне: 02.08.2022р. о 08.01 год. поліцейські їдуть на службовому автомобілі дорогою за автомобілем (з відеозапису неможливо ідентифікувати автомобіль) та різко гальмують, коментуючи словами «чуть не заїхав в тітку»; далі із відеозапису вбачається, що поліцейські зупинились на відстані декількох метрів за припаркованим на той час автомобілем марки «Мазда 6»; інспектор ОСОБА_2 вийшла зі службового автомобіля, підійшла до транспортного засобу, з якого виходив ОСОБА_1 , сказавши останньому, що такий створив аварійну обстановку; далі інспектор пред`явила вимогу надати їй документи (посвідчення водія, техпаспорт та ін.); водій ОСОБА_1 у розмові з інспектором пояснює, де проживає, що має поліс страхування на автомобіль; на пропозицію поліцейської пройти огляд на стан сп`яніння, такий відповідає, що сьогодні не вживав алкоголю, лише вчора випив, однак невелику кількість такого. Без фіксації чіткої відповіді ОСОБА_1 щодо пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння інспектор Ванчак Ю.В. за вказівкою іншого поліцейського виключає камеру та припиняє зйомку. Лише о 08.54 год., тобто вже після складення протоколу про адміністративне правопорушення, що мало місце о 08.30 год., поліцейські відновлюють відеозйомку та під відеозапис задають ОСОБА_1 ще ряд запитань.

ІV. Застосоване судом законодавство.

Керуючись законом і правосвідомістю, суд враховує, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

В силу статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У відповідності до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Виходячи з положень ст.7 КУпАП забезпечення законності при застосуванні заходів адміністративного примусу передбачає не тільки наявність законних підстав для застосування адміністративного стягнення, але і дотримання встановленого законом порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи і громадян, па встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в її вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальність особи за вказаною статтею настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, об`єктивна сторона ч.1 ст.130 КУпАП характеризується такими діяннями: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів та 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктом 1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КУпАП.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

Порядок проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015року за №1452/735 (надалі - Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженим Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року (далі-Порядком).

Згідно з вимогами ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Отже, відповідно до ч.3 ст.266 КУпАП, п.7 роз.1 Інструкції, п.п.6, 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду у закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння та дії водія щодо ухилення від огляду.

Суд звертає увагу на вимоги, закріплені у п.п.6, 7 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., де передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Також відповідно до п.п.7, 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (з наступними змінами), водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, а у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності 2-х свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до статті 31 Закону України від 2 липня 2015 року, № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Серед іншого необхідно вказати, що п.3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016р. № 100 встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Згідно вказаної Інструкції під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відео реєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; 5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам.

Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018р. №1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія. Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Вивантаження відеозаписів з карт пам`яті портативних відеореєстраторів та відеореєстраторів, установлених на службових транспортних засобах, БпЛА, на сервер зберігання відеозаписів здійснюється шляхом приєднання карти пам`яті до спеціального обладнання в автоматичному режимі за допомогою спеціального програмного забезпечення або в інший спосіб, визначений виробником до такого сервера. Відеозаписи або копії з них можуть бути надані за вмотивованими запитами органів державної влади, органів досудового розслідування, прокуратури, слідчого судді та суду, поліцейського та інших осіб у порядку, передбаченому законодавством України. Відеозаписи працівникам органу, підрозділу поліції видаються в тому вигляді, в якому вони були збережені на док-станції,- без коригування.

V. Висновки суду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи його захисника адвоката Рабіновича М.П., показання поліцейської ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , такому інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - «відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Для визначення складу правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , необхідно встановити чи керувала особа, що притягується до адміністративної відповідальності транспортним засобом, законність запропонованого їй порядку огляду та сам факт відмови.

Проте, матеріали справи не містять належних та достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке йому інкриміновано в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №170698 від 02.08.2022р.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд звертає увагу, що відповідно до вимог ст.35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Із матеріалів справи неможливо встановити дійсну причину зупинки працівниками поліції автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , оскільки із відеозапису, долученого до матеріалів справи, слідує, що поліцейські почали переслідування за автомобілем за спричинення водієм аварійної обстановки; згідно того ж відеозапису вбачається, що підійшовши до автомобіля марки «Мазда 6», інспектор Ванчак Ю.В. повідомила ОСОБА_1 , що причиною його зупинки було не керування автомобілем без пристебнутого ременя безпеки, а створення аварійної ситуації, проте якої саме аварійної ситуації, у якому місці та відносно кого інспектор не зазначила ні під час зупинки, ні у судовому засіданні; за порушення ПДР, що спричинили створення аварійної обстановки, про яку йдеться на відеозаписі, передбачено адміністративну відповідальність ч.5 ст.122 КУпАП; натомість будь-якого процесуального документу стосовно вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, складено не було і його відсутність була підтверджена інспектором Ванчак Ю.В. в судовому засіданні; в матеріалах даної справи наявна копія постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №072761 від 02.08.2022р., на нього накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, зокрема за порушення правил користування ременями безпеки (порушення п.2.3 «в» ПДР України); при цьому відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, - не підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки.

З огляду на зазначене, приходжу до переконання, що у даному випадку працівниками поліції не було дотримано вимог ст.35 «Зупинення транспортного засобу» Закону України «Про національну поліцію». Відповідно, у зв`язку з порушенням вимог ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree), сформульованої Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України»,«Яременко проти України», недопустимими є всі наступні докази, отримані внаслідок неправомірної зупинки транспортного засобу.

Суд звертає увагу на те, що відеозапис, який згідно закону є обов`язковим для фіксації процедури огляду (відмови від огляду), що наявний в матеріалах справи, - не містить повного (цілісного) запису події, що мала місце з ОСОБА_1 , а складається з окремих відео-фрагментів, що не дозволяє встановити цілісної обстановки події та її послідовного розвитку. В судовому засіданні інспектор поліції Ванчак Ю.В. особисто підтвердила, що відеозапис даної події не є безперервним та що вона виключала бодікамеру, яку згодом повторно включала. Відсутність безперервного відеозапису поліцейська мотивувала «недостатнім, малим зарядом» акумулятора нагрудної камери. Однак, суд враховує, що в разі виявлення факту недостатньо заряджених/розряджених нагрудних камер, тобто неможливості повноцінного застосування технічних засобів, що мають функції відеозапису, поліцейські не були позбавлені можливості залучення двох свідків на підтвердження обставин зазначеної події. Натомість, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи, свідки на підтвердження відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння працівниками поліції не залучалися, що, на переконання суду, суперечить вимогам вище зазначеної Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., так і вимогам «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (з наступними змінами), так і приписам КУпАП. Також суд вважає, що у даній ситуації поліцейські діяли, не дотримуючись вимог Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016р. №100.

З відеозапису, який міститься на СD-диску, вбачається, що у даному випадку працівниками поліції в цілому не забезпечено повноти процедури (дотримання умов та етапності/стадійності) складення протоколу про адміністративне правопорушення, що передбачена чинним законодавством.

Відтак, з наданого поліцейськими відеозапису, який міститься у матеріалах справи, не можливо повноцінно спростувати доводи захисту, висловлені в суді щодо порушення вимог законодавства, допущених на їх переконання з боку працівників поліції.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним і достатнім доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки, за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумнівів у суду.

Інших доказів працівниками поліції для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не надано.

Отже, матеріали справи не містять доказів, які б відповідали вимогам достатності та переконливості на підтвердження факту відмови ОСОБА_1 як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Щодо доводів сторони захисту з приводу проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння в приватному порядку після оформлення адміністративних матеріалів, то суд вважає за необхідне зазначити, що такий огляд не передбачений ст.266 КУпАП та зазначеною вище Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015року за №1452/735. Крім того, у даному випадку відносно ОСОБА_1 складено протокол не за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, а за відмову від проходження такого огляду у встановленому законом порядку.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Надані пояснення ОСОБА_1 є його способом захисту та підлягають ретельній перевірці під час судового розгляду з огляду на вільне визначення своєї позиції до вчиненого, правильного розуміння обставин події, шляхом безпосереднього дослідження доказів судом. А обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, є складовою презумції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

При цьому слід зазначити, що розглядаючи адміністративні матеріали, які направлені до суду з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і які визнані органом, що їх направляє достатніми для досягнення поставленої мети, суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Суд приходить до переконання, що у правовідносинах, що розглядаються, в матеріалах справи не знайшло підтвердження те, що ОСОБА_1 будучи водієм, 02.08.2022 року о 08:10 год. по вул.Костюшки, 16 в м.Мостиська Яворівського району Львівської області, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Слід зауважити, що право на справедливий суд гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятою Радою Європи 04.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, відповідно до неї суд встановлює обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи обвинувачення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України - презумпції невинності.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, ЄСПЛ в своєму рішенні від 10.02.1995 по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин. Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачено санкцію у виді позбавлення права керування транспортним засобом. П.21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. ЄСПЛ підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25). У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 06.12.1988р. зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати, як вимогам достатності, так і переконливості.

Відповідно до постанови Касаційного адміністративного суду ВС від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою, оскільки суперечить позиції ЄСПЛ та порушує презумпцію невинуватості особи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сукупність досліджених у даній справі доказів не дає підстав для висновку про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

VІ. Судові витрати.

Оскільки у відповідності до ст.40-1 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, то суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для стягнення такого із ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 1, 9, 245, 247, 251, 252, 280, 283-285, 294-295 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повне судове рішення складено 05.01.2023р.

Суддя Ю.В.Кічак