Справа № 484/1270/22
Провадження № 33/812/11/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 січня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць В.В.

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану його захисником - адвокатом Вяловою Іриною Михайлівною, на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік,

У С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №088260 07 травня 2022 року о 21 годині 15 хвилин по вул. Луначарського, 33, в м. Первомайську Миколаївської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки за допомогою приладу «Alcotest 6810 ARAM 2290». Результат огляду становив 1,37 проміле, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 адвокат Вялова І.М. - подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2022 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_1 адвокат Вялова І.М. зазначала, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом та зупинки його працівниками поліції. При цьому суд не врахував що згідно усталеної судової практики Європейського суду з прав людини у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia" заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) «Малофєєва проти Росії» ("Malofeyeva v. Russia" заява №36673/04, рішення від 30 травня 2013 року) фабулу правопорушення, зазначену в протоколі, суд на власний розсуд корегувати/уточнювати не може, так само як і відшукувати докази на користь обвинувачення. Апелянт звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення всупереч Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376, містить виправлення у прізвищі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що є недопустимим, оскільки будь-які виправлення у протоколі після підписання особою, стосовно якої його складено, не допускаються. До того ж протокол сам по собі, без підтвердження іншими доказами, не доводить вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Недопустимим доказом вини вважає наявний у матеріалах справи відеозапис, оскільки відео здійснене не з нагрудної камери поліцейського, на ньому відсутні дані про час і дату зафіксованої на ньому інформації, воно не є безперервним, а особу не повідомлено про його проведення, що суперечить Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18 грудня 2018 року та Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них № 100 від 03 лютого 2016 року. Крім того, з даного відеозапису не вбачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом і що його було зупинено працівниками поліції.

Отже суд при оцінці доказів не застосував встановлений у рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011р. у справі «Коробков проти України» критерій доведеності, не врахувавши, що в матеріалах справи відсутні докази, які б «поза розумним сумнівом» доводили вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що не відповідає

На думку апелянта, суд при розгляді справи не виконав вимоги ст.ст. 245, 278, 280, 283 КУпАП, оскільки не з`ясував особу правопорушника, суть і обставини вчинення правопорушення, та чи є в діях особи склад адміністративного правопорушення, що призвело до постановлення необґрунтованого і незаконного рішення.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Вялова І.М. - не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. 18 січня 2023 року від захисника Вялової І.М. надійшли додаткові письмові пояснення до апеляційної скарги, у яких вона просила апеляційну скаргу задовольнити, справу розглянути у відсутність неї та її підзахисного.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст 252 КУпАП).

Відповідно до п.п."а" п.2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Положеннями частин 1-3 статті 266 КУпАП встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З оскаржуваної постанови вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення в повному обсязі підтверджена.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №088260 07 травня 2022 року о 21 годині 15 хвилин по вул. Луначарського, 33, в м. Первомайську Миколаївської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки за допомогою приладу «Alcotest 6810 ARAM 2290». Результат огляду становив 1,37 % (проміле), чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Даний протокол підписано свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Так, вказані свідки в письмових поясненнях пояснили, що 07 травня 2022 року близько 21:16 год в їх присутності водій ОСОБА_1 за його згодою пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер». Після проведення тесту показання вказаного приладу становили 1,37 %, ОСОБА_1 не заперечував керування транспортним засобом та мав явні ознаки сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, незв`язна мова, почервоніння обличчя.

Такі ж пояснення були надані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і суду першої інстанції при допиті їх у якості свідків.

В письмових поясненнях, наданих працівникам поліції під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вказував, що 07 травня 2022 року близько 20:00 год він вжив дві пляшки пива «Старопрамен» та сів за кермо свого автомобіля «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 в нетверезому стані. По вул. Черняхівського випадково автомобілем виїхав на бордюр та не зміг в подальшому продовжити рух. Зазначив, що не заперечує що керував транспортним засобом в нетверезому стані, забажав продути алкотестер «Драгер» на місці, результат показав 1,37 проміле з результатом був згоден . При цьому ОСОБА_1 власноручно зазначив, що ці пояснення з його слів записано вірно і ним прочитано.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, також підтверджується відеозаписом, проведеним працівниками поліції, на якому зафіксовано проходження ОСОБА_1 за його згодою огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу "Alcotest Drager 6810".

Згідно роздруківки тестування ОСОБА_1 на алкоголь №1550 від 07 травня 2022 року за допомогою спеціального технічного засобу "Alcotest Drager 6810" на місці зупинки, результат становить 1,37‰ (промілле). Аналогічні дані щодо тестування ОСОБА_1 зазначені у Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, які підписані ним без яких-небудь заперечень, до того ж ОСОБА_1 своїм підписом у вказаному Акті засвідчив, що згоден з результатами огляду на стан сп`яніння (а.с. 2, 3).

Зазначені докази в їх сукупності суд першої інстанції належним чином проаналізував та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо доводів захисника Вялової І.М. про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, то вони спростовуються проведеним працівниками поліції відеозаписом, на якому на питання поліцейського: «Водій?» ОСОБА_1 відповідає: «Так» та на прохання поліцейського передає йому документи. На питання поліцейського: «Як так сталося?» ОСОБА_1 відповідає: «Не впорався з керуванням».

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується і його письмовими поясненнями, відібраними працівниками поліції. При цьому ані сам ОСОБА_1 , ані його захисник не вказували у суді першої інстанції про те, що такі пояснення не відбиралась, та що підпис від імені ОСОБА_1 із рукописним текстом: «з моїх слів записано вірно і мною прочитано» вчинено не ним. До того ж матеріали справи не містять відомостей щодо звернення ОСОБА_1 чи його захисника зі скаргою на дії працівників поліції з цього приводу.

Крім того, допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили, що під час зупинки автомобіля ОСОБА_1 перебував в автомобілі із ввімкнутим двигуном і більше в автомобілі нікого не було.

Щодо посилань апеляційної скарги на виправлення у протоколі про адміністративне правопорушення у прізвищі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (« ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_5 »), то воно не є істотним, не свідчить про неналежність такого протоколу як доказу при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не впливає на обставини вчинення адміністративного правопорушення, кваліфікацію дій ОСОБА_1 , не спростовує факту перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння під час керування автомобілем та не є підставою для скасування постанови суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Як вбачається з технічного запису судового засідання у суді першої інстанції при дослідженні проведеного працівниками поліції відеозапису захисник Вялова І.М, підтвердила, що на ньому саме її підзахисний ОСОБА_1 , тоді як останній відмовився надавати суду будь-які пояснення із посиланням на ст. 63 Конституції України.

Сутність вчиненого правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення викладена із належною повнотою та відповідає диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП та вимогам КУпАП.

З приводу доводів апеляційної скарги про неналежність та недопустимість як доказу у справі відеозапису, долученого до матеріалів справи, де зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у вчиненому правопорушенні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото зйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки ( відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відтак, нормами КУпАП не заборонено використання даних любого приладу, який має функцію фото зйомки чи відеозапису, а доказом у розумінні ст. 251 КУпАП є саме покази таких приладів.

Проведений працівниками поліціїї відеозапис містить фіксування обставин, які узгоджуються з даними, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення та в особистих поясненнях ОСОБА_1 , а тому доводи про відсутність даних про час і дату відеофіксації жодним чином не впливає на зафіксовану на відеозаписі інформацію про обставини, які мають значення для встановлення наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності. Вказаний відеозапис є безперервним

Частина 2 ст. 30 Закону України "Про національну поліцію" визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Згідно з ч. 2 ст. 31 Закону під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Таким чином, обов`язок повідомлення про причини застосування до особи превентивних поліцейських заходів виникає у випадку застосування таких превентивних заходів, тобто заходів попередження правопорушень.

Оскільки поліцейські здійснювали відеозапис з метою фіксації адміністративного правопорушення відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, а не з метою його попередження, є безпідставними посилання апеляційної скарги на те, що ОСОБА_1 не повідомили про здійснення відеофіксації.

Доводи, викладені захисником у додаткових поясненнях до апеляційної скарги, про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд з метою визначення стану сп`яніння, апеляційний суд також відхиляє, оскільки направлення для проходження огляду на стан сп`яніння, працівник поліції виписує у разі бажання особи пройти огляд в медичному закладі, тоді як водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а погодився пройти його на місці зупинки транспортного засобу та був згодний з результатами такого огляду.

Також не заслуговують на увагу посилання захисника у додаткових поясненнях до апеляційної скарги апеляційної скарги на те, що після проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не було роз`яснено право на проходження такого огляду в медичному закладі.

Так, на здійсненому працівниками поліції відеозапису зафіксовано як поліцейський пропонує ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі, проте той обрав проходження огляду на місці за допомогою спеціального технічного засобу "Alcotest Drager" та після проходження огляду був згоден із результатом тестування.

Між тим приписами ч. 3 ст. 266 КУпАП передбачено проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я в разі незгоди водія з результатами огляду, проведеного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

На переконання апеляційного суду надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях.

Досліджені та перевірені судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та узгоджуються із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів.

Користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom ) [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові.

Таким чином, немає підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що просить апелянт.

Зважаючи на викладене, а також на відповідність постанови місцевого суду вимогам КУпАП, з урахуванням положень ст. 33 КУпАП, ОСОБА_1 обґрунтовано притягнуто до відповідальності, та в межах санкції ч. 1 ст.130КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

За такого прийняте судом першої інстанції рішення є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.294 КУпАП суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подану його захисником - адвокатом Вяловою Іриною Михайлівною - залишити без задоволення.

Постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.В. Коломієць