ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2884/22 Номер провадження 33/814/678/23Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є.В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Бродській В.О., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Павленко О.А., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 02 листопада 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 02 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп. на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнана винною у тому, що 23.07.2022 року о 20 год. 00 хв. в районі будинку №19 по вул. Степовика в м. Полтаві вона керувала автомобілем AUDI A3 д.н.з. НОМЕР_1 , будучи з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора DRAGER та в медичному закладі КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР» відмовилася у присутності двох свідків. Такими діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 02 листопада 2022 року та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова прийнята судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не дослідивши всі докази та не дав їм належної оцінки.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що відеозапис проводився із порушенням відповідної Інструкції, адже не є безперервним. Наявний у матеріалах справи відеозапис не містить факту керування ОСОБА_1 23.07.2022 року транспортним засобом Ауді А3 д.н.з. НОМЕР_1 , а лише спілкування поліцейського з нею біля транспортного засобу в присутності двох свідків.

Крім того, апелянт посилається на те, що відеозапис не містить факту роз`яснення ОСОБА_1 її прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. В графі протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №230172 від 23.07.2022, де роз`яснюються відповідні права, підпис ОСОБА_2 також відсутній.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення осіб, що з`явилися, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.07.2022 року о 20 год. 00 хв. в районі будинку №19 по вул. Степовика в м. Полтаві ОСОБА_1 керувала автомобілем AUDI A3 д.н.з. НОМЕР_1 , будучи з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора DRAGER та в медичному закладі КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР» відмовилася у присутності двох свідків. Такими діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність.

Визнаючи винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується відеозаписом з нагрудного реєстратора працівника поліції, із якого вбачається, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що вона відповіла відмовою, а після цього пропонували їй проїхати для проходження такого огляду до відповідного медичного закладу, на що вона також відповідала відмовою.

Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що вказані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №230172 від 23.07.2022 року (а.с.1), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.07.2022 року (а.с.3), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 4,5).

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до положень п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконала вимоги п.2.5 ПДР України.

Доводи апелянта, що матеріали справи не містять доказів керування нею транспортним засобом, спростовуються постановою суду від 02.11.2022 року, якою ОСОБА_1 визнання винною у вчиненні у той же час правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП., яка останньою не оскаржена та набрала законної сили.

Доводи апелянта про те, що відеозапис проводився із порушенням відповідної Інструкції, адже не є безперервним, суд відхиляє з наступних підстав.

Згідно із п.5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення.

Із матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції було виконано зазначену норму, на відеозаписі зафіксовано всі суттєві моменти оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи скаржника про те, що відеозапис не містить факту роз`яснення ОСОБА_1 її прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, суд відхиляє, адже матеріалами справи дане твердження повністю спростовується. Так, на відеозаписі 469248 на хронологічному відрізку 21:28:30 працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 те, що у неї, водія Ауді А3 д.н.з. НОМЕР_1 , виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Після цього одразу було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Драгер, на що ОСОБА_1 відмовила. На пропозицію працівника поліції щодо проходження відповідного огляду в медичному закладі ОСОБА_1 також відмовила. Поліцейський роз`яснив їй, що за такі дії ч.1 ст.130 КУпАП передбачено притягнення до адміністративної відповідальності. На хронологічному відрізку 21:29:24 працівник поліції ознайомлює ОСОБА_1 із її правами, передбаченими ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП.

Аргумент апелянта щодо того, що в графі протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №230172 від 23.07.2022, де роз`яснюються відповідні права, підпис ОСОБА_2 також відсутній, суд відхиляє, адже матеріалами справи дане твердження повністю спростовується. Так, в зазначеному протоколі у відповідних графах міститься підпис ОСОБА_2 , факт чого також підтверджується відеозаписом, хронологічний відрізок 22:53:50.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 02 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин