Єдиний унікальний № 946/1491/23
Провадження № 3/946/769/23
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 березня 2023 року м.Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Жигулін С.М., розглянувши матеріали адміністративного провадження про притягнення

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , машиніста земснаряда ТОВ «Новий Київ»

до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч.3 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №227650 від 05 січня 2023 року ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за те, що 05 січня 2023 року о 16 годині 35 хвилин в м. Ізмаїлі Одеської області по вул. Аеродромне шосе,1 під час обмеження в праві керування транспортними засобами згідно виконавчого листа №114/1038/19 керував автомобілем «PEUGEOT» номерний знак НОМЕР_1 .

Дії кваліфіковані за ознаками ст. 126 ч.3 КУпАП.

За результатами дослідження визнається доведеним наступне.

Диспозицією ст. 126 ч.3 КУпАП відповідальність визначена за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

ОСОБА_1 проти звинувачення заперечує та пояснив, що про обмеження не був сповіщений, а боргові зобов`язання ним виконані в повному обсязі.

Разом із тим, відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Гурепка проти України» від 08 липня 2010 року визначено, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції; з урахуванням чого Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, в справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02) провадження в справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Враховуючи викладене, обвинувачення за ст. 126 ч.3 КУпАП відповідно до практики ЄСПЛ слід розглядати як кримінальні з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року визначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів необхідно керуватись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення повинно випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Рішенням Конституційного суду України від 20 жовтня 2011 року №12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, яке є обов`язковим до виконання на території України, встановлено, що обвинувачення у вчиненні злочину (правопорушення) не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконній спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вимогою ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Незважаючи на недоліки, які визначені постановами суддів Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 січня 2023 року та від 07 лютого 2023 року, якими матеріали справи були повернути для долучення доказів, що відносно ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, на час розгляду справи в суді не долучені докази, які підтверджують у відповідності до Інструкції про проведення виконавчих дій ознайомлення ОСОБА_1 з обмеженням, яке встановлено державним виконавцем Теплицького відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) згідно виконавчого листа №114/1038/19 у виконавчому провадженні номер 64645664.

Вказані обставини є такими, що зумовлюють закриття провадження у порядку, передбаченому ст. 247 ч.1 КУпАП.

З урахуванням вказаного посвідчення водія НОМЕР_2 , яке вилучено за результатами складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №227650 від 05 січня 2023 року, підлягають поверненню.

Керуючись ст. 284 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Виправдати ОСОБА_1 за ознаками ст. 126 ч.3 КУпАП.

Провадження у справі закрити.

Посвідчення водія НОМЕР_2 , яке вилучено за результатами складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №227650 від 05 січня 2023 року, повернути ОСОБА_1 .

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Жигулін С.М.