гСправа № 358/1095/22 Провадження № 3/358/130/23
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Богуслав

Суддя Богуславського районного суду Київської області Романенко К.С., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Божка М.І., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київської області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий 05.01.2018, орган, що видав 3221, якому роз`яснені права та обов`язки передбачені ст.268 КУпАП, -

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :
10 листопада 2022 року о 23 годині 10 хвилин ОСОБА_1 по вул.Корсунська в м. Богуславі Обухівського району Київської області керував мопедом марки «Honda Dio», без державного номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проходити у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Оскільки дії водія ОСОБА_1 носять ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, справу направлено для розгляду до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість не визнав. Зазначив, що 10.11.2022 року він їхав з роботи та заїхав до брата з яким попив кави, поспілкувався та поїхав додому, спиртних напоїв в цей день він не вживав. Трохи не розрахувавши з часом, він потрапив додому у той час, коли вже почалася комендантська година, заїхавши до свого двору біля гаражного приміщення до нього під`їхали працівники поліції, які на його думку не мали права без дозволу суду проникати до території його господарства та вилучати транспортний засіб. У подальшому, у процесі розгляду справи зазначив, що він не відмовлявся від огляду, однак не був впевнений в тому, що до нього хтось продував Драгер, крім того хотів пройти огляд у медичному закладі саме в м. Богуславі, а не в Миронівській ЦЛ, куди йому пропонували проїхати працівники поліції, а працівники поліції йому в цьому відмовили. На запитання суду вказав, що за фактом незаконного знаходження працівників поліції на території його подвір`я та за фактом незаконного поводження з ним працівниками поліції та військовослужбовцями, які були свідками події, до правоохоронних органів він не звертався. Додатково пояснив суду, що після складання протоколу працівник поліції йому зачитав його зміст на він отримав копію цього протоколу та направлення на огляд. Просив задовольнити клопотання адвоката про закриття провадження по справі.

В судовому засіданні адвокат Божок М.І. заявив клопотання про закриття провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП. Свою позицію обґрунтував наступним.

Так, при дослідженні відеозапису з нагрудної боді камери було виявлено ряд порушень поліцейським порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, а саме: для того щоб працівник поліції мав законне право проводити огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, спочатку він повинен був мати законне право зупинки транспортного засобу у чітко регламентованих випадках, передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». В іншому випадку це буде порушенням прав громадян: в якості свідків залучені військовослужбовці, щодо неупередженості яких є сумніви. Крім того, сумнів щодо неупередженості полягає в тому, що свідки (поняті) шарпали ОСОБА_1 за одяг, погрожували затримати та доставити до військомату, тощо, прямо вказує на їх зацікавленість; ОСОБА_1 поліцейськими було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на приладі «Драгер», проте ОСОБА_1 зазначив, що приладу не довіряє і погоджується їхати до Богуславської лікарні, а не Миронівської ЦЛ, як йому було запропоновано; перед складанням адміністративного протоколу поліцейський запитав у ОСОБА_1 про те, чи буде він підписувати протокол, на що останній зазначив, що протокол підписувати не буде. Проте вказане висловлювання було оголошено до складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення. В подальшому, після складання протоколу ОСОБА_1 попросив поліцейського дати протокол для ознайомлення та його підпису, проте йому було відмовлено та наголошено, що ОСОБА_1 попередньо вже зазначив, що підписувати протокол не буде; протокол про адміністративне правопорушення поліцейським зачитано не було, направлення на медичний огляд на місці складання протоколу не виготовлялося.

В судовому засіданні інспектор СРПП ВП № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області Трофімов О.С. з приводу обставин складання у відношенні ОСОБА_1 адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду пояснив наступне. Так, перебуваючи на добовому чергуванні, знаходячись по вул. Шевченка в м. Богуславі біля танку звернув увагу на те, що мопед марки «Honda Dio» здійснював рух на вулицю Корсунська в комендантську годину, а саме 10.11.2022 приблизно о 23 год. 05 хв., тому вони вирішили перевірити даний транспортний засіб. На вулиці Корсунській мопед під`їхав до гаража, вперся в гараж і водій впав з мопеда. Вийшовши зі свого службового автомобіля він підійшов до водія мопеда та почав його піднімати. Піднімаючи водія, відчув та побачив від нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю та почервоніння очей. В послідуючому пропонував пройти на місці та в медичному закладі огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 неодноразово відмовився. При цьому були свідки комендантський патруль і здійснювався відеозапис. Відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП, який до справи не долучено. Оскільки водій відмовився, відносно нього склали адміністративний протокол за ст. 130 ч.1 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР України.

На питання захисника інспектор поліції відповів, що він не з`ясовував, чи це подвір`я чи вулиця, оскільки огорожі там не було, а лише вуличка (стежка) до гаража. Повідомив, що разом із його патрульним екіпажем, комендантський патруль також спільно здійснював патрулювання. Чи проявляв комендантський патруль якусь зацікавленість (погрози, хапали за одяг, сумніви) відносно водія ОСОБА_1 , він сказати не може. Так, він пропонував проїхати ОСОБА_1 в Миронівську ЦЛ для проведення медичного огляду, оскільки в Богуславській лікарні даний огляд не проводять. Права ОСОБА_1 він роз`яснював перед складанням протоколу про адміністративне правопорушення, протокол був зачитаний та підписаний свідками після його складання та вручений правопорушнику, якій відмовився від його підпису.

Свідки в судове засідання не виклик суду не з`явилися за невідомою причиною.

Відповідно до статті 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наданих в суді пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо часу, місця, способу настання обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, та безпосередньо її ролі в їх настанні, доводів захисника, пояснень інспектора СРПП ВП № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області Трофімова О.С, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступних висновків.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3. та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Правилами дорожнього руху регламентовано, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, та передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння, під впливом наркотичних чи токсичних речовин, у хворобливому стані, у стані стомлення або під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу. Водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Статтею 266 КУпАП визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналогічні положення щодо порядку проведення огляду водіїв транспортних засобів про визначення стану сп`яніння закріплені у п.п. 3, 6, 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, та п.п. 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ за № 1452/735 від 09.11.2015 року №1413/27858.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: а) запах алкоголю з порожнини рота; б) порушення координації рухів; в) порушення мови; г) виражене тремтіння пальців рук; ґ) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; д) поведінка, що не відповідає обстановці.

Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Як убачається з матеріалів цієї справи особа, що притягується до адміністративної відповідальності, будучи водієм, у вказаній дорожній обстановці вимог наведених Правил не дотримався, оскільки його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, повністю доведена у розумінні ст. 251 того ж Кодексу, належними та допустимими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України;

- відеозаписом з нагрудної бодікамери працівників СРПП ВП № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягується до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм указаних правил ПДР;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Божка М.І. щодо закриття справи суд вважає непереконливими.

Так, судом в судовому засіданні було відтворено у повному обсязі відеозапис, у відповідності до якого працівник поліції неодноразово (більше трьох разів) пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, однак останній не надавав чіткої відповіді, та казав, що він не ухиляється, однак не хоче їхати у лікарню до м. Миронівка, поїде тільки в м. Богуслав, після цього на конкретні запитання інспектора він сказав, що на місці проходити огляд не погоджується, у лікарню в м. Миронівку не поїде, то на питання відповідав, що не розуміє що він нього хочуть, проте, суд враховує поведінку ОСОБА_1 , коли він не відповідав працівнику поліцію щодо того чи бажає він пройти відповідний огляд як таку, що свідомо ігнорувала питання працівника поліції. Через такі дії ОСОБА_1 , працівник поліції декілька разів зазначив останньому, що якщо він не надасть відповідь, то такі дії будуть розцінені як ухилення (відмова) від огляду. Проте, вказане також ОСОБА_1 було проігноровано. Звертає увагу суд й на те, що працівник поліції роз`яснював ОСОБА_1 наслідки відмови від огляду й що буде складено відповідний протокол, питав, чи буде він його підписувати у разі складання, на що ОСОБА_1 відповів, що нічого підписувати не буде.

Необхідно відмітити, що з відеозапису також чітко убачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений. Вказане не заперечувалося ОСОБА_1 й у судовому засіданні.

Суд не погоджується з доводами сторони захисту, щодо відсутності правових підстав для зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 .

Відповідно до п.5 ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування; відповідно до п.7 ч.1 ст. 8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану»: перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України. Зупинка відбулася 10.11.2022 року о 23год.10 хвили саме під час комендантської години. Відсутність у матеріалах справи документів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за будь-які інші порушення є внутрішньою роботою поліції, не спростовують висновків суду про наявність підстав для зупинки.

Щодо доводів сторони захисту про існування сумнівів у неупередженості свідків військовослужбовців, які залучені інспектором поліції, суд зазначає, що вказані свідки не є працівниками поліції; мають свої окремі завдання з охорони громадського порядку у військовий час; не підпорядковані органам Національної поліції; не є знайомими учасників справ; були присутні під час спілкування інспекторів поліції із ОСОБА_1 , що підтверджується відеозаписами; ознайомилися з письмовими поясненнями, що підтверджується їх особистими підписами, тому суд не має сумнівів щодо їх неупередженості.

Доводи сторони захисту щодо часу складання направлення ОСОБА_1 на медичний огляд та не пред`явлення такого направлення останньому, на переконання суду, не свідчить про неправомірність дій поліцейських, оскільки за умови відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не тільки на місці зупинки, а і у медичному закладі, що було вчинено ОСОБА_1 у присутності свідків, працівники поліції позбавлялися обов`язку видавати відповідне направлення. Це узгоджується із п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого або сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 р. № 1103.

Крім того, доводи захисника спростовуються самим ОСОБА_1 , який в судовому засіданні вказав, що копію протоколу про адміністративне правопорушення та направлення на медичний огляд працівники поліції йому видали.

Вказаним Порядком, також, не передбачено обов`язку співробітника поліції оголошувати таке направлення особі, яка відмовилася від проходження медичного огляду та свідкам.

Також, суд відкидає доводи ОСОБА_1 та його захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду, а навпаки, він хотів пройти огляд у медичному закладі м. Богуслав, а працівники поліції йому відмовили.

Так, з відео запису убачається, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд як на місці зупинки, так й у медичному закладі, однак ОСОБА_1 пропозиції працівників поліції проігнорував та його було повідомлено, що буде складено відповідний протокол, крім цього працівники поліції роз`яснювали, що відповідний медичний огляд проводить КНП Миронівської міської ради «Миронівська опорна багатопрофільна лікарня», у м. Богуславі такого закладу, якому надано право проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння не має.

Лише після того, як було складено протокол у повному обсязі та останній був пред`явлений особі для підпису, ОСОБА_1 зазначив, що він не відмовляється, бажає пройти огляд у медичному закладі, однак йому повідомили, що вже пізно та матеріали складені у повному обсязі, на що він став гучно обурюватися.

Суд вважає, що дії працівників поліції у цій ситуації є вірними, оскільки ОСОБА_1 інкримінується не керування у стані алкогольного сп`яніння, а саме відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, що є окремим складом правопорушення та є закінченим з моменти такої відмови.

На думку суду, подальша згода водія на проходження медичного огляду, після складання протоколу, вже не може бути підставою для проходження такого огляду, оскільки таке не передбачено законом.

Вказане не міг не розуміти ОСОБА_1 , оскільки маючи посвідчення водія, презюмується, що особа має у повному обсязі знати Правила дорожнього руху.

Так, як зазначено у ПДР, водій транспортного засобу, як учасник дорожнього руху, відповідно до вимог п. 1.3 Правил дорожнього руху України зобов`язаний знати й неухильно виконувати вимоги цим Правил, зокрема, й тих, які зобов`язують водіїв виконувати вимоги поліцейських. Пунктом п. 2.5 ПДР України передбачено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксована подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Досліджені та перевірені судом обставини, поза розумним сумнівом, свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме, відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Згідно абз. 1, 4 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись (згідно з Постановою Верховного Суду № 18 від 19.12.2008 року).

Відповідно до ст. 10 КпАП України, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. The United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29.06.2007 постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд, у відповідності до положень ст.251 та ст.252 КУпАП вважає, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній, керуючи транспортним засобом відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП України, у справі не встановлено. Строки притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У цій ситуації суд ураховує обставини, визначені ст. 33 КУпАП, обставин, які б обтяжували чи пом`якшували відповідальність не встановлено, і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті 130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню її вини, необхідним і достатнім для її виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самою правопорушницею, так й іншими особами.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, ч.1 ст.130, 251, 252, 283-285, 307-308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок (Стягувач: Державна судова адміністрація України, вул.Липська, 18/5, м. Київ, 01601, Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026001; код класифікації доходів бюджету - 22030106).

Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні Закону України «Про виконавче провадження», відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані, згідно постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження №61-331св18), у розрізі ст. 18 указаного Закону, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання (відмови у відкритті виконавчого провадження).

Повний текст постанови складений 14 лютого 2023 року.

Головуючий: суддя К. С. Романенко