Справа № 344/7950/22
Провадження № 33/4808/79/23
Категорія ст. 124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Болюк І. І.
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю захисника Бойчука М.Й., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бойчука М.Й. на постанову судді Івано-Франківського міського суду від 1.12.2022 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та на підставі ст. 38 КУпАП закрито провадження щодо нього.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він, 24.06.2022 року о 13 год. 30 хв., в м.Івано-Франківську на перехресті вул. Василіянок-Грушевського, керуючи транспортним засобом марки Тойота Corolla НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки Skoda Octavia НОМЕР_2 , який рухався в попутньому напрямку. Внаслідок ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.2.3«б», п. 13.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Бойчук М.Й. оспорює законність постанови судді, вважає, що постанова винесена з порушенням норм права. Стверджує, що розгляд справи у суді першої інстанції безпідставно відбувся без участі ОСОБА_1 та його захисника через відсутність 1.12.2022 року електропостачання в суді, що потягло за собою порушення його права на захист. Заперечує вину ОСОБА_1 у скоєному та зазначає, що його вина не доведена, свідки ДТП допитані не були. Зазначає, що постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 28.12.2022 року його апеляційну скаргу було повернуто і відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді і просить звернути увагу на те, що він перебував на стаціонарному лікуванні з 30.11.2022 року по 9.12.2022 року включно і про наявність постанови дізнався тільки 12.12.2022 року і в 10-ти денний термін подав апеляційну скаргу. Просить продовжити строк апеляційного оскарження постанови суду, останню скасувати, провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення.

Клопотання апелянта про поновлення пропущеного апеляційного строку підлягає задоволенню з метою доступу особи до правосуддя в умовах воєнного стану. Як з`ясовано, захисник Бойчук М.Й. не був у суді першої інстанції, перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується відповідними доказами, копію постанови ОСОБА_1 отримав із запізненням, що перешкодило вчасно подати апеляцію.

Апеляційний розгляд справи проведено без участі інших учасників через їх неявку, їх участь не є обов`язковою.

Перевіривши справу, проаналізувавши апеляційні доводи та пояснення апелянта про підтримання апеляції, апеляційний суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в адміністративній справі повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню через істотне процесуальне порушення.

Суд провів судовий розгляд після закінчення строку давності у цій справі, чим порушив вимоги ст. 247 п.7 КУпАП. Із змісту цієї норми прямо слідує, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає (невідкладному) закриттю у зв`язку із закінченням на момент судового розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Вищевказана норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності чи відсутності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративне правопорушення через закінчення строків давності.

Поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями і прийняття таких рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з положеннями ст. 284 КУпАП про те, що судовим рішенням, що підтверджує вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу. Однак, оскаржена постанова суду не належить до вказаних категорій, тому визнання вини ОСОБА_1 при закритті справи є незаконним.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, лише якщо на час розгляду справи не закінчився строк давності, що було порушено судом першої інстанції.

Таким чином, вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається за строком давності, що прямо вказано в ст. 247 ч.1 п.7 КУпАП. Із змісту цієї норми прямо слідує, що законодавцем встановлено чіткий і достатній строк (3 місяці), протягом якого можна доводити чи спростовувати вину правопорушника, однак після його закінчення цього робити вже не можна, тому що не дозволяє закон.

Враховуючи, що у цій справі датою вчинення правопорушення є 24.06.2022 року, а постанова судді першої інстанції винесена 1.12.2022 року, тобто з перевищенням 3-х місячного строку давності, то справа щодо ОСОБА_1 мала бути закрита суддею без продовження провадження, без дослідження доказів і встановлення чи заперечення вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Така позиція судді апеляційного суду прямо випливає із змісту ст. 247 п.7 КУпАП, де однозначно вказано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчився строк давності. Закінчення строку давності у цій справі було процесуальною перешкодою для суду будь-яким чином продовжувати у ній провадження, вона підлягала закриттю.

Разом з тим, в постанові судді допущено істотну правову суперечність, яка ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 . Замість викладу на початку мотивувальної частини постанови встановленої ним фабули адміністративного правопорушення, суд послався на зміст протоколу про правопорушення. Звідси слідує, що суд фактично не встановив обставини правопорушення, а його посилання на зміст протоколу не може підтверджувати вини ОСОБА_1 .

Доцільність підтвердження вини особи у таких справах для майбутньої можливої преюдиції при вирішенні цивільних позовів, слід вважати помилковим, оскільки у порядку цивільного судочинства може бути вирішено будь-який цивільно-правовий спір, в тому числі з приводу цієї автоподії.

Таким чином постанова суду не може залишатись в силі, вона підлягає скасуванню із закриттям справи щодо ОСОБА_1 за строком давності без підтвердження його вини і без його виправдання.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки для визначення наявності чи відсутності складу правопорушення необхідно проводити дослідження доказів, на що є зазначена вище процесуальна перешкода.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику Бойчуку М.Й. строк на апеляційне оскарження постанови судді.

Апеляційну скаргу захисника Бойчука М.Й. задовольнити частково, постанову судді Івано-Франківського міського суду від 1.12.2022 року щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.7 КУпАП у зв`язку з закінченням строку давності накладення на нього адміністративного стягнення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя : Б.М. Гриновецький