Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/57/23 Головуючий у суді І-ї інстанції Поступайло В. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2023 року. Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.,

за участі:

захисника Швеця Р.Ю.,

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2022 року, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 05.12.2022 року о 17 год. 09 хв. по вул.Попова, 26, корп.1 у м.Кропивницькому керував транспортним засобом «Renault Megane», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів) та відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді районного суду, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати дану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення у відповідності п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на його думку судове рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права з порушенням конституційних прав, в основу якої покладено власні невмотивовані переконання судді, а не посилання на допустимі та достовірні докази.

Зокрема, судом не було взято до уваги, що було складено два протоколи серія ААД №380879 від 05.12.202 та серія ААБ 296787 від 05.12.2022 за одне й теж правопорушення, однак жоден з них не відповідає вимогам закону у зв`язку із тим, що порядок фіксації відмови від проходження медичного освідування на предмет алкогольного та/або наркотичного сп`яніння поліцейськими було порушено. Він, як оскільки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 фактично не відмовлявся від проходження такого освідування, а лише наполягав на його проведенні у відповідності до вимог закону.

Однак, районним судом було неправомірно взято до уваги відеозапис, тому, що в протоколі серії ААБ №296787 від 05.12.2022 року, лише вказується, що долучаєшся відеозапис, однак, не зазначено технічний пристрій, а саме: не вказано серію та номер приладу, яким здійснено фіксація правопорушення.

Натомість у матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні об`єктивні дані, підтверджені достатніми, безспірними та безсумнівними доказами, які б вказували на факт керування ним транспортним засобом за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, що становить у даному випадку обов`язкову ознаку складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Апелянт вважає, що факт керування не підтверджено та відсутні докази складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що саме знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому спіні), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Водночас, судом неправомірно було відхилено та не взято до уваги його доводи викладені у письмових поясненнях, які спростовують факт керування.

З метою всебічного розгляду справи, суд мав би викликати в судове засідання зазначених в протоколі про адмінправопорушення свідків. Однак, виклику до суду не було та самостійно свідки по адміністративній справі не з`явилися, а нормами КУпАП не передбачено їх примусовий привід. Тому перевірити правдивість їх письмових пояснень та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, не виявилось можливим, а ставити під сумнів його пояснення у суду немає підстав. Тим більше, суд не може використовувати письмові пояснення свідків без їх допиту під час судового розгляду у справі та посилатися при цьому на їх пояснення у своєму рішенні. Письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою.

З цих підстав факт керування не підтверджено та відсутні докази складу адміністративного правопорушення.

Крім того, апелянт зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня фабула, однак вписані вже свідки.

Також відсутні докази надання, вручення, направлення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки вказане направлення складено без дати складання бланку та дати направлення його до закладу охорони здоров`я . Це свідчить про неналежність доказу можливого обстеження та встановлення стану наявності або відсутності алкогольного/наркотичного сп`яніння особи, що притягується до відповідальності, яким він не міг скористатися та одержати на руки.

На момент складання співробітниками правоохоронних органів в протоколі вже були вписані свідки, попри їх фактичну відсутність на момент нібито вчинення інкримінованого адмінправопорушення та під час складання протоколу, також, в порушення вимог положень ст. 268 КУпАП, в протоколі було вказано, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності вже відмовився давати пояснення та від підпису протоколу відмовився, тоді як його доставили для складання уже наперед заповненого протоколу.

Також звертає увагу, що протокол складався не на місці нібито вчинення інкримінованого адмінправопорушення, а тому докази, на які посилається суд І інстанції протокол, відеозапис і пояснення свідків є дефектними, тому прийнята спірна постанова Кіровського районного суду м. Кіровограда є «плодом отруйного дерева», а відтак це є самостійною підставою для її скасування.

З наведених підстав апелянт вважає, що наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, не підтверджують факт порушення ним вимог п. 2.5 ПДР України та відповідно наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, допитавши за клопотанням строни захисту працівника поліції, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 1-2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст. 9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, гласність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

На переконання апеляційного суду вказані вимоги процесуальних норм КУпАП суддею суду першої інстанції у повному обсязі не були дотримані.

Так, взявши до уваги в якості належних доків винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №296787 від 05.12.2022 року; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.12.2022 року; письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; довідку про наявність посвідчення водія; відеозапис долучений працівниками поліції, районний суд не звернув уваги, що вказані докази а ні кожен окремо а ні у своїй сукупності не підтверджують у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з огляду на наступне.

Як передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно вимог ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Так згідно з пунктом 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п.7 розділу І Інструкції встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Зазначеними правовими нормами стверджується, що водій вважається таким, що порушив вимоги п.2.5 ПДР, лише у разі його відмови від проходження в установленому порядку огляду, з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки так і в закладі охорони здоров`я.

При цьому, аналіз вимог статті 130 КУпАП вказує на те, що під відмовою від проходження огляду законодавцем закладено умисну та свідому дію особи, виражену у небажанні вчиняти активні дії для проходження огляду на стан сп`яніння, за умови наявності для цього усіх необхідних умов.

Водночас, правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися відповідними доказами.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається, як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

У п. 2 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про адміністративні правопорушення на транспорті" вказано, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. (водії транспортних засобів, інші особи, що керували транспортними засобами - чч. 1-4 цієї статті; судноводії - ч. 5 цієї статті; інші особи, які керували річковими або маломірними суднами, - ч. 6 цієї статті).

З метою встановлення дійсних обставин справи та перевірки доводів апеляційної скарги, апеляційним судом було здійснено заходи щодо перегляду наявного в матеріалах справи відеозапису подій.

В ході вивчення відеозапису наявного у матеріалах справи встановлено, що на ньому міститяться подія відмови особи від проходження від огляду на стан сп`яніння, складання протоколу про адміністративне правопорушення. Водночас, на відеозаписі зафіксовано момент зупинки транспортного засобу «Renault Megane» д.н.з НОМЕР_2 , проте, відеозапис не містить об`єктивної інформації про керування саме ОСОБА_1 цим транспортним засобом.

Тобто, вказаний відеозапис не підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а отже неможливо зробити висновки щодо обставин, які передували пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

З вказаного відеозапису вбачається, що на вимогу працівників поліції транспортний засобіб «Renault Megane» д.н.з НОМЕР_2 зупинився, однак з відеозапису неможливо встановити хто саме перебував за кермом даного автомобіля.

При цьому, як убачається з відеозапису та письмових пояснень ОСОБА_1 він категорично заперечував факт керування ним транспортним засобом за обставин зазначених у протоколі.

Закон (ч.2 ст.251 КУпАП України) покладає обов`язок щодо збирання доказів на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Як вбачається із відеозапису, ОСОБА_1 послідовно, із початку спілкування із працівниками поліції заперечував, що перебував, як водій за кермом транспортного засобу та вказував на іншу особу, яка фактично керувала авто. Відтак, посилаючись на ці обставини, ОСОБА_1 , оспорював правомірність та обґрунтованість вимоги працівників поліції на проходження огляду на стан сп`яніння.

Разом з цим, уповноважені особи поліції, складаючи протокол про адміністративне правопорушення, не надали суду доказів, які б спростовували послідовну позицію ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, не відібрали пояснення у особи, на яку вказував останній, як на водія.

При цьому, жоден інший доказ у справі, зокрема протокол, письмові пояснення свідків не містять даних про керування ОСОБА_1 05.12.2022 року о 17 год. 09 хв. по вул.Попова, 26, корп.1 у м.Кропивницькому транспортним засобом «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , що свідчить про відсутність у його діях об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Судом першої інстанції у повній мірі не було досліджено вищевказаний відеозапис, та інші докази у справі, що мало наслідком помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальною, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (справа «Лучанінова проти України»).

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційного скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, оскільки надані суду першої інстанції матеріали не містять достатньо доказів, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко