Справа № 509/5058/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2023 року смт. Овідіополь

Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Кириченко П.Л. розглянувши матеріали, які надійшли від Відділу поліції №1 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області (протокол серія ААД №128726 від 05.11.2022 року) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює,-.

у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 126 ч.3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2022 року до Овідіопольського райсуду Одеської області надійшов вищевказаний протокол, з якого вбачається, що 05 листопада 2022 року о 12 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «RENAUIL LAGUNA» д/н НОМЕР_1 , в Одеській області а/д М-27 12 км «блок-пост» «Одеса-Іллічівськ», з тимчасовим обмеженням права керування транспортним засобом згідно постанови ДВС ВП №29700617 від 11.04.2019 року, чим ОСОБА_1 порушив п. 2.1а, ПДР.

Під час судового розгляду справи ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав, пояснивши, що про наявність обмеження на право керування транспортними засобами йому відомо не було та надав постанову про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 08.12.2022 року.

Дослідивши матеріали справи та подану заяву, суддя приходить такого висновку.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип 7 Рекомендації No R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій визначає, що обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади.

Таким чином, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч.2 ст.251 цього Кодексу). Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а вимагання від особи надання доказів на свій захист і спростування такого протоколу, є неприпустимим в контексті принципу презумпції невинуватості.

Відповідно до ст.280КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний, у тому числі, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

У судовому засіданні встановлено, що постановою від 08.11.2011 року відкрито виконавче провадження №29700617 за виконавчим листом №2-1482, виданим 28.12.2010 року.

11.04.2019 року постановою старшого державного виконавця ОСОБА_2 встановлено тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Постановою державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Шестопаловою Ю.К. від 08.12.2022 року скасовано у зв`язку з прийняттям ОСОБА_1 на роботу в ТОВ «БАЛТІК_РЕНТ» на посаду водія.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження обізнаності ОСОБА_1 у встановлені тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами матеріали справи не містять.

Крім того, в наданому протоколі серії ААД №128726 від 05.11.2022 року взагалі не зазначено який пунк ПДР порушив ОСОБА_1 .

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) надає «автономне» значення концепції «кримінальне обвинувачення», незалежне від категорій, що використовуються в національних правових системах держав - учасниць Конвенції («Адольф проти Австрії» (Adolf v. Austria), пункт 30).

Першочергова оцінка ЄСПЛ застосовності кримінального аспекту ст.6 Конвенції ґрунтується на критеріях, викладених у рішенні у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (Engel and Others v. the Netherlands) (пункти 82-83): 1) класифікація в національному законодавстві; 2) характер правопорушення та 3) суворість покарання, ризику якого піддається відповідна особа.

При цьому, в практиці ЄСПЛ перший критерій має відносну значимість та слугує тільки як відправна точка. Другий та третій критерії являються альтернативними та необов`язково застосовуються одночасно; для вирішення про застосовність ст.6 Конвенції достатньо, щоб розглядуване правопорушення за своїм характером вважалось «кримінальним» з точки зору Конвенції або щоб за вчинене правопорушення на особу покладалось покарання, яке за своїм характером та ступеню серйозності належало в цілому до «кримінальної» сфери («Озтюрк проти Німеччини»(Ozturk v. Germany), пункт 54;«Лутц проти Німеччини»(Lutz v. Germany), пункт 55).

Аналізуючи вказані вище джерела права, враховуючи вид та розмір санкції, яка визначена національним законом за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, вважаю, що вказане адміністративне правопорушення з точки зору Конвенції можна вважати «кримінальним». Тому, з урахуванням засад правосуддя та принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, вважаю обґрунтованим застосування в даному випадку положень ст. 62 Конституції України, відповідно до ч.3 якої, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, дослідивши в сукупності всі надані у справі докази, суддя приходить беззаперечного висновку про недоведеність допустимими і належними доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП. Всі сумніви в даному випадку суддя у відповідності до ст.62 Конституції України трактує на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

За вказаних обставин, суддя дійшла висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.1, 7, 126, 245, 247, 252, 256, 280, 284 КпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення за ст. 126ч.3 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови направити зацікавленим особам.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Кириченко П.Л.