Справа№718/824/23
Провадження№3/718/345/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2023 року м.Кіцмань

Суддя Кіцманського районного суду Чернівецької області Скорейко В.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з відділення поліції №2 (м.Кіцмань) ЧРУП Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 185-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

14.03.2023р. о 09 год 30 хв гр. ОСОБА_1 організував та провів масове зібрання прихожан в м. Кіцмань, 170 вірян, шляхом їх організованого переміщення із щільним скупченням (хресний хід) від м. Чернівці, вул. Галицький Шлях до церкви Святого Георгія в м. Кіцмань, вул. Незалежності, 2К, про проведення якого завчасно не сповістив органи виконавчої влади та місцевого самоврядування, чим порушив ч. 1 ст . 39 Конституції України та ч 1 ст 19 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.185-1 КпАП України.

На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився. Причини відсутності суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи суду не подав. Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, дотримуючись вимог ст. 268 КУпАП, суддя вважає за можливе розглянути справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до статей 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини 1 статті 185-1 встановлено відповідальність за порушення встановленого порядку організації або проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій.

Статтею 39 Конституції України обумовлено, що громадяни мають право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, про проведення яких завчасно сповіщаються органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування. Обмеження щодо реалізації цього права може встановлюватися судом відповідно до закону і лише в інтересах національної безпеки та громадського порядку - з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей.

Разом із цим, відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Тобто, гарантоване статтею 39 Конституції України право може бути обмежено в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 на території України з 05:30 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який діє дотепер.

За змістом пункту 8 частини 1 статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, зокрема, забороняти проведення мирних зборів, мітингів, походів і демонстрацій, інших масових заходів.

В умовах воєнного стану забороняються: зміна Конституції України; зміна Конституції Автономної Республіки Крим; проведення виборів Президента України, а також виборів до Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим і органів місцевого самоврядування; проведення всеукраїнських та місцевих референдумів; проведення страйків, масових зібрань та акцій (частина 1 статті 19 цього ж Закону).

Надаючи оцінку долученим до справи доказам, суд вбачає в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185-1 КУпАП.

Зокрема, вина ОСОБА_1 підтверджується: протоколом серії ВАВ № 076546 від 19.03.2023, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 14.03.2023, світлинами хресної ходи.

При цьому, враховуючи особу правопорушника, обставини події, суд вважає за необхідне застосувати до нього стягнення у виді штрафу в його мінімальному розмірі, що в повній мірі сприятиме досягненню цілей адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності стягується судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на момент винесення постанови становить 536 гривень 80 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 283, 284 КпАП України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Визнати винуватим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-1 КпАП України, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподаткованого мінімуму доходу громадян, що складає 170 (сто сімдесят) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп. на користь держави.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Суддя Василь Скорейко