ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/7205/22 Головуючий в 1 інст. Романько О.О.
Провадження № 33/807/128/23 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст. 164 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Рогозіна О.В. на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 6 грудня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, не маючого будь-яких осіб на утриманні, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 03.11.2022 року о 10:20 год. гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі договору підряду укладеного з ФОП « ОСОБА_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , в залізному контейнері здійснював господарську діяльність, а саме прийом вторинної сировини без відповідних документів щодо державної реєстрації як суб`єкта господарювання, чим порушив ч. 1 ст. 58 Господарського кодексу України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Рогозін О.В. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд поверхнево розглянув справу, всебічно не з`ясував обставини справи.

Апелянт наголошує, що докази у вигляді рапорту не можуть бути допустимими, оскільки такий документ є лише офіційним повідомленням керівництву служби.

Фотосвітлини не містять визначення місця та дати проведення такої зйомки. Не можливо встановити зі світлин, що ОСОБА_1 під час події здійснював прийом вторинної сировини.

Повідомляє, що в дійсності 03.11.2022 року ОСОБА_1 прибирав сміття біля залізного контейнеру по АДРЕСА_2 , коли в цей час люди приносили вторинну сировину.

Саме по собі знаходження в контейнері не свідчить про провадження господарської діяльності.

Крім того, суд першої інстанції під час розгляду справи дійшов до хибних висновків, що наданий договір між ФОП та ОСОБА_1 з урахуванням вище встановлених обставин, не звільняє останнього від обов`язку проводити господарську діяльність по збору, закупівлі та прийому вторинної сировини зареєструватися як суб`єкт господарювання.

Апелянт наголошує, що безпосередньо господарську діяльність з прийому вторинної сировини здійснює ФОП « ОСОБА_2 », який і є суб`єктом господарювання.

Матеріали справи не містять доказів отримання прибутку з боку ОСОБА_1 від приймання сировини.

Вказує, що сам по собі договір не свідчить, що ОСОБА_1 здійснював самостійну господарську діяльність.

Просить апеляційний суд постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Рогозін О.В. до судових засідань суду апеляційної інстанції, які відбулися 13.01.2023, 17.02.2023 рр. не з`явилися. Хоча вказані особи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами провадження.

Разом з тим, 13.01.2023 року захисником - адвокатом Рогозіним О.В. подано клопотання через засоби електронного зв`язку про слухання справи без участі ОСОБА_1 та захисника Рогозіна О.В.

Враховуючи, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за даною категорією справ не є обов`язковою та вказане клопотання захисника, апеляційний суд вважає за можливим розглянути справу без учасників провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку і в залежності від встановленого, прийняте мотивоване законне рішення.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що вказані вимоги закону при розгляді справи судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі.

Суд першої інстанції, вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, те, що ОСОБА_1 03.11.2022 року о 10:20 год. на підставі договору підряду укладеного з ФОП « ОСОБА_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , в залізному контейнері здійснював господарську діяльність, а саме прийом вторинної сировини без відповідних документів щодо державної реєстрації як суб`єкта господарювання, чим порушив ч. 1 ст. 58 Господарського кодексу України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП (а.с.1).

В діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП - провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними матеріалами справи: поясненнями в протоколі (а.с.1), згідно яких ОСОБА_1 в подальшому зобов`язується не порушувати вимоги законодавства; копіями особистих документів (паспорт громадянина України); копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ФОП ОСОБА_2 (а.с.5); копією договору оренди приміщення від 12.01.2022 року, копією договору підряду від 01.01.2022 року (а.с.6-9); фотосвітлинами місця події (а.с.10-11).

Апеляційний суд частково погоджується з доводами захисника про те, що місцевий суд дійшов до невірних висновків, що за умов укладання договору цивільно-правового характеру особа не звільняється від обов`язку зареєструватися як суб`єкт господарювання.

Суд першої інстанції не врахував, що в залежності від виду правовідносин, основоположне право на працю, яке закріплене в ст. 43 Конституції України, може знайти своє відображення у двох випадках: у формі трудового договору, що виникає після укладення трудового договору між роботодавцем і працівником (сфера регулювання Кодексу законів про працю України) та у формі цивільно-правового договору, що виникає після укладення відповідного договору між замовником і виконавцем (регулюються Цивільним кодексом України).

Відповідно до положень ЦК України поняття договору підряду та його особливості визначені в § 1 Глави 61 Цивільного кодексу України (ЦК). За цим договором підрядник зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням замовника з переданням йому результатів цієї роботи, а замовник - прийняти та оплатити цю роботу обов`язки підрядника чи виконавця повинно входити виконання індивідуально-визначеної роботи, яка буде виконуватися ними на власний ризик.

Отже, договір цивільно-правового характеру (договір ЦПХ), або як його ще називають цивільно-правовий договір (ЦПД), договір підряду, може укладатися між фізичною особою та підприємством чи підприємцем з приводу виконання певних робіт чи надання послуг. Фізична особа не зобов`язана реєструватися, як суб`єкт господарювання, якщо укладена угода цивільно-правового характеру.

Разом з тим за договором цивільно-правового характеру повинні сплачуватися внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а в разі відсутності такої обставини договір ЦПХ є сумнівним та не повинен братися до уваги судом під час розгляду такої категорій справ.

Оскільки правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VI (далі - Закон про ЄСВ).

Згідно із п. 4 частини першої ст. 4 Закону про ЄСВ платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Для фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом про ЄСВ.

При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п. 3 частини першої ст. 7 Закону про ЄСВ).

Крім того, згідно з п. 1 частини першої ст. 4 Закону про ЄСВ платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, які використовують найману працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами.

Базою нарахування єдиного внеску для роботодавців є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР та сума винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (п. 1 частини першої ст. 7 Закону про ЄСВ).

Таким чином, суб`єкт господарювання, який наймає фізичну особу за умов укладення договору ЦПХ повинен сплачувати внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Для перевірки доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 здійснював діяльність на підставі договору цивільно-правового характеру, суд апеляційної інстанції витребував додаткову інформацію з ГУ ДПС України в Запорізькій області та ГУ ПФУ в Запорізькій області, а саме відомості про нарахування і сплату внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вищенаведеним договором підряду.

Відповіддю на запит ГУ ДПС України в Запорізькій області від 26.01.2023 року повідомлено суд, що ФОП « ОСОБА_2 » за період 2022 року не подавав відомості про податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску.

Відповіддю на запит ГУ ПФУ в Запорізькій області від 23.01.2023 року повідомлено суд, що за період з січня 2022 року по грудень 2022 року інформації (звіти) про застрахованих особі (найманих працівників) до Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування по страхувальнику ФОП « ОСОБА_2 » щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування «Відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам» не надавалися.

Оцінюючи вищенаведене, апеляційний суд критично оцінює договір підряду від 01.01.2022 року, який укладений між ОСОБА_3 та ФОП « ОСОБА_2 », оскільки за вказаним суб`єктом господарювання не було здійснено будь-яких операцій про нарахування і сплату внесків. Під час розгляду вказаної справи, суд апеляційної інстанції вважає за потрібним не враховувати вказаний договір підряду.

Таким чином, суд відхиляє апеляційні доводи сторони захисту про те, що в діях ОСОБА_3 відсутня об`єктивна сторона інкримінованого правопорушення.

Вказаний висновок обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 , здійснюючи діяльність по збору вторинної сировини та за відсутністю належного оформлення, як за договором ЦПХ, так і в порядку трудового законодавства, повинен був мати статус суб`єкта господарювання для здійснення інкримінованих послуг - збирання вторинної сировини.

Відсутність у ОСОБА_3 статуту суб`єкта господарювання є порушенням вимог ч. 1 ст. 58 ГК України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Твердження про те, що з фотосвітлин не можливо встановити, що ОСОБА_1 під час події здійснював прийом вторинної сировини, на думку апеляційного суду є безпідставним, оскільки ОСОБА_1 в поясненнях особисто вказав, що зобов`язується не порушувати законодавства за інкримінованими обставинами.

Суд також відхиляє доводи захисту про те, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 отримував прибуток від приймання сировини, оскільки ОСОБА_1 інкримінується не отримання прибутку від незаконної діяльності, а те, що він не має документів про оформлення статуту суб`єкта господарювання, як того вимагають вимоги національного закону.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини обвинуваченого у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

За таких обставин, суддя районного суду дійшов вірного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому скасуванню не підлягає, а апеляційну скаргу захисника в інтересах ОСОБА_1 , слід залишити без задоволення.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Рогозіна О.В., залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 6 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 335/7205/22