ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/564/23 Справа № 192/246/23 Суддя у 1-й інстанції - Стрельников О.О. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Снігур А.С., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2023 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, -

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

адвоката Снігур А.С.,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2023 року, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яноста шість) гривень 20 копійок.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 грудня 2022 о 15 год. 30 хв. поблизу електроопори №139 по пр. Б. Хмельницького в м. Дніпро, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Фольцваген Поло», номерний знак НОМЕР_1 , не вибрала безпечну швидкість для руху, не була уважною за кермом та при виникненні небезпеки не вжила заходів для об`їзду перешкоди або повної зупинки, внаслідок чого скоїла зіткнення з припаркованим автомобілем «Деу», номерний знак НОМЕР_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди, постраждалих немає, заподіяні матеріальні збитки. Після чого залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, органи поліції не повідомила. Своїми діями ОСОБА_1 порушила пункти 2.3 (б), 2.10 (д), 12.3 Правил дорожнього руху України та вчинила правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Снігур А.С., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції змінити, в частині призначення стягнення.

Вважав, що постанова суду винесена на підставі неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи та особи правопорушника, що потягло за собою призначення стягнення, яке не відповідає обставинам правопорушення та тяжкості вчиненого, особі правопорушника.

На думку апелянта, суд першої інстанції не мотивував в постанові застосування суворого виду та міри стягнення.

Вважає, що вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд першої інстанції не в повній мірі виконав вимоги ст.ст. 33-35 КУпАГІ, а саме не врахував характер вчиненого порушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, ОСОБА_1 має постійне місце проживання, свою вину у вчиненні правопорушення визнала у повному обсязі, щиро розкаялась, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася.

ОСОБА_1 є багатодітною матір`ю та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, яких самостійно утримує та виховує в зв`язку зі смертю чоловіка. Викладене підтверджується копією посвідчення багатодітної матері серії НОМЕР_3 від 12.08.2016р., копією довідки про склад сім`ї від 27.02.2023 р. № 20, яка підтверджує знаходження дітей на утриманні матері, копію свідоцтва про шлюб та свідоцтвом про смерть чоловіка.

Зазначив, що ОСОБА_1 має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження. Діти потребують постійного медичного обслуговування та перебувають на обліку у сімейного лікаря у Комунальному некомерційному підприємстві «СОЛОНЯНСЬКА БАГАТОПРОФІЛЬНА ЛІКАРНЯ» СОЛОНЯНСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ, яке розташоване на значному віддаленні від місця проживання дітей, що потребує постійного використання транспорту.

Також, донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 2015 року перебуває на обліку з приводу онкологічного захворювання, та потребує постійного протокольного лікування, яке надається спеціалізованими лікувальними закладами в м. Дніпро, що підтверджується випискою із медичної карти хворого виданою медичним закладом, а відстань до якого від місця проживання складає більше 80 км. Зокрема, під час вчинення правопорушення ОСОБА_1 саме слідувала на процедури з неповнолітньою донькою до лікаря, в зв`язку з чим після ДПТ, в зв`язку з браком часу залишила записку із своїми даними, маючи за мету в подальшому вирішити питання щодо збитків. Таким чином, зазначені обставини пов`язані з лікуванням дітей потребують у постійному переміщенні по території Солонянського району та міста Дніпра, а відсутність права на управління транспортним засобом призведе до погіршення становища. Зазначені вище обставини, що характеристики особи правопорушника судом не встановлювались та не брались до уваги при призначенні стягнення.

Крім того, судом першої інстанції не враховано та не спростовано факту , що ОСОБА_1 в момент вчинення правопорушення перебувала в стані крайньої необхідності, що було пов`язано зі станом дитини та необхідністю своєчасного прибуття до лікувального закладу. Також, вважаю судом не спростовано свідчення ОСОБА_1 щодо залишення нею записки оскільки записка випадкових свідків не містить даних щодо зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , яке мало місце після ДТП, а потерпіла та свідки не були допитані безпосередньо в суді за даними обставинами. Також, не встановлено та не прийнято до уваги незначний характер пошкодження автомобіля потерпілої ОСОБА_5 та обставини їх встановлення, в тому числі реальність випадкових свідків.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини не явки суду не повідомила.

У судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її адвокат Снігур А.С. підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні.

Перевіривши матеріали справи, врахувавши доводи, наведені в апеляційній скарзі, приходжу до наступного висновку.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду правильно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Даний факт підтверджується обставинами викладеними у протоколах про адміністративні правопорушення серії ААД № 055177 та ААД №055178 від 05.02.2023 року; схемою місця ДТП від 25.12.2022 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , рапортом; реєстраційною карткою ТЗ.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях зазначає, що, «захищаючи права одних осіб, суд не вправі порушувати права інших осіб».

Тлумачення закону повинно відображати соціальні зміни та залишатися в руслі сучасних умов, в інтересах правової визначеності, передбачуваності, рівності перед законом, а також заповнювати прогалини в трактуванні матеріально-правових гарантій.

Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, вважаю, що суд І інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП доведена повністю, оскільки остання, порушила вимоги п.п. 2.3 б, 2.10 д, 12.3 ПДР Правил дорожнього руху.

Разом з цим, апеляційний суд вважає за можливе, в даному випадку, накласти на особу, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки вона відшкодувала потерпілій стороні всі кошти, потерпіла не мала жодних претензій до ОСОБА_1 , остання має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, яких самостійно утримує та виховує в зв`язку зі смертю чоловіка.

З огляду на викладене, апеляційна скарга захисника Снігур А.С., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова суду зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Снігур Анатолія Степановича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, - змінити в частині накладення стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко