Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/108/23 Головуючий у суді І-ї інстанції Адаменко І. М.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2023 року. м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Олексієнко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26 січня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним за ч.2 ст.130 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26 січня 2023 року ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він 10 серпня 2022 року о 02 год. 30 хв. повторно протягом року, в м. Бобринець Кіровоградської області по вул. Шумілова, 15, керував автомобілем ВАЗ 2110, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішення суду мотивовано тим, що вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 10.08.2022 року серії ДПР18 №240146, постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №454531 від 10.08.2022 року, поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 10.08.2022 року, постановою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24.01.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, постановою Кропивницького апеляційного суду від 06.05.2022 року, якою постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24.01.2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишено без змін, технічним засобом відеозапису на СD диску до протоколу про адміністративне правопорушення.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду як незаконну, необґрунтовану, а провадження по справі закрити через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП. Свої вимоги обґрунтовує тим, що порушено його право на захист, оскільки він не був присутнім під час розгляду справи стосовно нього та він не міг надати пояснення щодо з`ясування об`єктивних обставин справи. Матеріали справи були судом першої інстанції дослідженні однобоко, не об`єктивно, і за наслідком вважає що постанова - оскаржувана є передчасна, і така що не відповідає дійсним обставинам справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи 21.02.2023, надав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання, однак останній бажає надати пояснення. Апеляційним судом розгляд справи відкладено на 02.03.2023.

При цьому, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи 02.03.2023, зокрема шляхом надсилання повісток рекомендованими повідомленнями на адресу, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення, телефонограмою та на сайті судової влади, в судове засідання не з`явивився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи 02.03.2023 не подав. Однак його неявка не перешкоджає судовому розгляду, тому суд приходить до висновку про можливість розгляду адміністративної справи за відсутності особи, що притягується до відповідальності, що не суперечить вимогам ст. 294 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції.

Відповідно до п.6 вказаної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність як за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення від 10.08.2022 року серії ДПР18 №240146, згідно якого 10 серпня 2022 року о 02 год. 30 хв. ОСОБА_1 , повторно протягом року, в м. Бобринець Кіровоградської області по вул. Шумілова, 15, керував автомобілем ВАЗ 2110, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України;

-постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №454531 від 10.08.2022 року згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126, ч. 1 ст. 126 КУпАП;

-постановою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24.01.2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП;

-постановою Кропивницького апеляційного суду від 06.05.2022 року, якою постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24.01.2022 року, про визнання винним ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - залишено без змін;

- технічним засобом відеозапису на СD диску до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №240146 від 10.08.2022.

Судом апеляційної інстанції були безпосередньо досліджені письмові докази та вище зазначені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення від 10.08.2022, відповідно до яких працівник поліції, виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, які відповідають переліку, зазначеному в «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, законно та обґрунтовано запропонував водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Крім того, зі змісту відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції вбачається, що водій ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом та причетність до дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, оскільки постановою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24.01.2022, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яка вступила в законну силу на підставі постанови Кропивницького апеляційного суду від 06.05.2022, а протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №240146 складений 10.08.2022, тому суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпУП, так як останній при виконанні постанови Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24.01.2022 повторно, протягом руку знову вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

Зазначені вище докази є належними, допустимими та достатніми, такими, що розкривають об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, з огляду на що, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про наявність в діях останнього правопорушення, за яке він притягнутий до адміністративної відповідальності судом першої інстанції.

Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Надавши об`єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким, у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Дії поліцейських по складанню протоколу про адміністративне правопорушення у даній справі відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та нормам Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Окрім того, доводи апеляційної скарги щодо того, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу без його участі, чим порушив право на захист є безпідставними, суд сприймає їх як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції вживав дієві заходи, щодо своєчасного сповіщення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи.

Зокрема, повідомлення здійснювалися засобами поштового зв`язку, на адресу, яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення та телефонограмою.

Також, на офіційному сайті Судової влади http://court.gov.ua/assignments/ в розділі «Список судових справ, призначених до розгляду» дата та місце розгляду справи вказувались одразу після призначення справи до розгляду в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції вважає не обґрунтованими посилання апелянта в апеляційній скарзі про те, що суд розглянув справу у його відсутність, що є порушенням права на захист, так як він надав заяву про відкладення розгляду справи через хворобу, оскільки будь-яких доказів, останнім на підтвердження апеляційних доводів про перебування ОСОБА_1 на лікарняному, (довідок, висновків) до апеляційного суду не надано.

Так, долучена до матеріалі справи заява від 26.01.2023 про перенесення розгляду справи не містить підтвердження перебування ОСОБА_1 на лікуванні та неможливості прибути в судові засідання.

За таких обставин, місцевий суд дійшов правильного висновку про можливість розгляду справи за його відсутності, оскільки на протязі тривалого часу, а саме з моменту надходження справи до суду 31.08.2022 по 26.01.2023, ОСОБА_1 протягом 5 місяців не надав суду жодної довідки щодо лікування, а зловживав своїм правом, подаючи заяви про відкладення.

Окрім того, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Крім того, можливість реалізувати процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП, була забезпечена під час апеляційного розгляду, під час якого ОСОБА_1 мав можливість реалізувати такі права, в тому числі подати нові докази і надати особисті пояснення щодо суті правопорушення, однак ОСОБА_1 , будучи своєчасно, другий раз, належним чином повідомлений про розгляд справи 02.03.2023 різними способами як телефоном так і повісткою, до суду апеляційної інстанції не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи не надав. А тому розгляд справи у відсутність особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, не вплинув на правильність прийнятого судового рішення і не може бути підставою для скасування постанови із закриттям провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вказане також узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відтак, згідно сукупності досліджених доказів, судом правильно встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, - відмова від проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, повторно, протягом року.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються апеляційним судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, а також, поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 10.08.2022 реалізував своє право керувати автомобілем «ВАЗ 2110», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , тим самим погодившись нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 130 КУпАП повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Тому, при накладенні адміністративного стягнення, суддя дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахувавши до уваги характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та призначив адміністративне стягнення за ч.2 ст.130 КУпАП у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що постанова судді районного суду щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26 січня 2023 року щодо нього - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: