Справа № 456/119/23
Провадження № 3/456/277/2023
ПОСТАНОВА

іменем України

21 лютого 2023 року місто Стрий Львівської області

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитин В.Я., з участю особи, який притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисниці адвокатки Гошовської Я.А., та осіб, які є потерпілими від адміністративного правопорушення неповнолітнього ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка одночасно є законною представницею неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши справу за матеріалами, котрі надійшли від Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Стрия Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, розлученого, має на утриманні двоє дітей, один з яких є неповнолітнім, а інший малолітнім, непрацюючого, встановленими законодавством України пільгами не користується, раніше протягом року до адміністративної відповідальності не притягався,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 780211, складеним 26.12.2022 року старшим інспектором Служби ювенальної превенції Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області капітаном поліції Бережанською Л.С. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП стверджується, що останній 18.12.2022 року близько 11:14 год. за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , вчинив психологічне домашнє насильство стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_3 , в присутності неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого останній зібрав речі і пішов з дому. В якості потерпілих у вказаному вище протоколі про адміністративне правопорушення визначено неповнолітнього ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

Особа, який притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , будучи належно й завчасно повідомленим про місце, дату та час судового розгляду даної справи, у судове засідання з`явився, після ознайомлення із своїми правами й обов`язками, визначеними у ст. 63 Конституції України та у ст. 268 КУпАП, у присутності своєї адвокатки Гошовської Я.А., свою вину у вчиненні вищевказаного домашнього насильства по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_3 та/чи неповнолітнього сина ОСОБА_2 не визнав, вказав, що побутовий конфлікт був спровокований його колишньою дружиною ОСОБА_3 із-за образи його матері, яку остання обізвала алкоголічкою, в результаті чого зав`язалась побутова сварка, в якій вони обоє з колишньою дружиною розмовляли на підвищених тонах та дещо у грубій формі, оскільки такі побутові сварки між ним та колишньою дружиною часто мають місце, затим що вони влітку минулого року розлучились, у них є спір про нерухомість, зокрема, й щодо будинку, в якому вони обоє проживають на даний момент із двома синами, додав, що колишня дружина не дає йому спокійно жити у вказаному будинку. Тому, з метою йому нашкодити, колишня дружина ОСОБА_3 постійно вживає заходів щодо виклику працівників поліції, перед цим провокуючи його на сварку. Проте, в будь-якому випадку, у тому числі й 18.12.2022 року перед обідом, мав місце виключно черговий побутовий конфлікт між ним та його колишньою дружиною, що жодним чином не може кваліфікуватися як домашнє насильство. Що стосується неповнолітнього сина ОСОБА_2 , то такий під час їх сварок з колишньою дружиною, завжди йде з дому, щоб прогулятись та не брати участі в цих сварках, а також з метою не слухати з`ясування ними з колишньою дружиною ОСОБА_3 стосунків.

Захисниця ОСОБА_1 - адвокатка Гошовська Я.А., у судовому засіданні заявила усні заперечення щодо даної справи про адміністративне правопорушення, зокрема, стосовно складеного відносно її підзахисного протоколу про адміністративне правопорушення, у фабулі якого не відображено диспозиції статті 173-2 КУпАП, оскільки не вказано, в чому виразилось домашнє насильство психологічного характеру, що є безумовною підставою для закриття провадження у даній справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 .. Додала, що будинок, в якому проживає її підзахисний з двома синами та колишньою дружиною ОСОБА_3 , належить йому на праві власності, оскільки ця нерухомість була йому подарована за договором дарування, проте колишня дружина ОСОБА_3 вважає, що вправі претендувати на частину цієї нерухомості, й за захистом свого непорушеного на думку згаданої адвокатки права, вже звернулася до суду та породила безпідставний спір. Наполягає, що між її підзахисним та його колишньою дружиною існують три невирішені судові спори, й задля тиску на її підзахисного колишня дружина ОСОБА_3 провокує його на постійні конфлікти, постійно з`ясовує з ним стосунки, проте це аж ніяк не свідчить про будь-яке домашнє насильство у цій, вже колишній, сім`ї.

Особа, яка значиться потерпілою від адміністративного правопорушення, - ОСОБА_3 , будучи належно та завчасно повідомленою про місце, дату та час розгляду даної справи, у судове засідання з`явилася, із своїми правами, визначеними у ст. 269 КУпАП була обізнаною, після чого надала пояснення, згідно з якими підтвердила усі обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно її колишнього чоловіка за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вказала, що останній вкрай негативно впливає на її психологічний стан та стан їїхобох синів, вона була змушена звертатись за допомогою до практикуючого психолога. Додала, що в той день, конфлікт затіяв, як завжди, її колишній чоловік, який не дає спокійно проживати в одному будинку їй та їх синам, під час конфлікту її колишній чоловік ОСОБА_1 її ображав нецензурними словами, погрожував, що викликало в неї побоювання у її безпеці та безпеці її обох синів, в той момент до них увійшов старший син ОСОБА_2 і почав захищати її, тоді останній вказав йому у грубій формі, щоб він забирався у свою кімнату і дав їм з матір`ю розібратись у конфлікті, на що син ОСОБА_2 , перебуваючи у стані душевного хвилювання, чимскоріш зібрав одіж та вибіг на вулицю у холодну погоду, й на її переконання, такий поступок сина був викликаний поведінкою та висловлюваннями колишнього чоловіка ОСОБА_1 .. Окрім того, ОСОБА_3 20.02.2023 року, скориставшись канцелярією суду, подала письмові пояснення потерпілої, що були зареєстровані в діловодстві суду за вх. № 2441, в яких вказала, що опісля психологічного тиску з боку батька неповнолітній син ОСОБА_2 вибіг з дому без шкарпеток, без теплого одягу, накинувши на себе лише куртку, й вигукнув, що він більше не повернеться додому. Вона намагалась його зупинити, але в цей час її колишній чоловік ОСОБА_1 не дав цього зробити й надалі ображав її, погрожував вигнати її з дому. Вона сильно перелякалась за вказаного сина. В цей час молодший син ОСОБА_4 закрився у ванній кімнаті і викликав в телефонному режимі поліцію, якій повідомив, що батько довів старшого брата до того, що він покинув дім та пішов у невідомому напрямку. Після наполегливих телефонних дзвінків до неповнолітнього ОСОБА_2 , останній повернувся додому приблизно через 2 години, після чого пояснив, що на фоні нервового зриву він не хотів бачити батька і слухати його образливі слова. Вона його заспокоїла і повідомила, що після таких дій батька їм необхідна психологічна допомога. По приїзду поліції вона відмовилась від швидкої медичної допомоги, оскільки кривдник не спричинив їй тілесних ушкоджень. Спричинення їй та дітям емоційної невпевненості, психологічних страждань, погіршення якості нашого життя, перебування у пригніченому тривожному стані, а також потреби психологічної допомоги підтверджується доданими довідками практикуючого психолога ОСОБА_5 від 30.11.2022 року, 27.01.2023 року, згідно котрих ОСОБА_3 , неповнолітньому ОСОБА_2 та малолітньому ОСОБА_4 надаються психологічні консультації у зв?язку із пережитими сильними емоційними реакціями внаслідок домашнього психологічного насильства, вчиненого її колишнім чоловіком ОСОБА_1 стосовно неї та її дітей.

Особа, який значиться потерпілим від адміністративного правопорушення, - неповнолітній ОСОБА_2 , будучи належно та завчасно повідомленим про місце, дату та час розгляду даної справи, у судове засідання з`явився, із своїми правами, визначеними у ст. 269 КУпАП був обізнаним, та у присутності своєї законної представниці ОСОБА_3 , надав пояснення, згідно з якими підтвердив, що у той день мала місце сварка між його батьками, такі сварки не рідкість у його сім`ї, від яких він дуже втомився, оскільки вони вкрай негативно впливають на його душевний стан. Повертаючись безпосередньо до події в той день, вказав, що спустився вниз зі своєї кімнати, бо не витримував звуків конфлікту батьків, щоб зупинити сварку, він так робив частенько, однак його як завжди не послухали батьки, а їх сварка продовжувалась, після чого він, не витримавши, раптово накинув на себе одіж і вибіг з дому, задля того, щоб заспокоїтись, прийти в норму. Зазначив, що особисто він вважає, що діти не повинні бути учасниками сварок батьків, вказавши, що батьки не повинні сваритись у присутності дітей, а якщо хочуть з`ясувати свої конфліктні моменти, то повинні виходити на вулицю чи йти в інше місце, де вияснювати усі свої незгоди.

Суддя, заслухавши усіх присутніх учасників даної справи про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали даної справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов такого висновку.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП). Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Згідно статей 251, 252 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи. Висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність за цією нормою закону настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати, чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

За змістом пункту 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Під час судового розгляду даної справи про адміністративне правопорушення не встановлено того факту, що саме 18.12.2022 року близько 11:14 год., за місцем свого проживання, що у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив психологічне домашнє насильство стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_3 та їх неповнолітнього сина ОСОБА_2 , однак знайшло своє підтвердження те, що після розірвання шлюбу ОСОБА_6 в Стрийському міськрайонному суді Львівської області перебувають три невирішені судові спори, зокрема з приводу визнання права власності на 2/3 частини майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, з приводу визнання особи такою, що втратила сервітутне право на користування чужим нерухомим майном, та з приводу визнання правочину удаваним й визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Пояснення неповнолітнього ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спростовуються одне іншим, будь-яких інших доказів, котрі б у взаємозв`язку підтверджували пояснення будь-якої сторони, матеріали цього провадження не містять. Пояснення неповнолітнього ОСОБА_2 вказують на те, що до дії у формі залишення житла були викликані сваркою обох батьків, а не лише діями батька, й, тим паче, не викликані психологічним домашнім насильством жодного з них. Дійсним є лише факт того, що між колишнім подружжям ОСОБА_6 сталась чергова конфліктна сімейна ситуація, однак не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм чинного законодавства у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Так, конфлікт (від лат. conflictus - зіткнення, сутичка) це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфліктом є також ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить. Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди. Типи конфліктів: 1) реальний конфлікт - це конфлікт, який об`єктивно існує і адекватно сприймається; 2) випадковий, або умовний, конфлікт залежить від обставин, що можуть змінюватися, але ці обставини не усвідомлюються конфліктуючими сторонами; 3) зміщений конфлікт реальний конфлікт, за яким приховується інший конфлікт, що є справжнім чинником конфліктної ситуації; 4) помилково дописаний конфлікт конфлікт, що помилково тлумачиться; 5) латентний конфлікт - конфлікт, який має відбутися, але не виникає тому, що не усвідомлюється; 6) хибний конфлікт у цьому випадку реальних підстав для конфлікту не існує, об`єктивно його немає, але він виникає у свідомості конфліктуючих сторін через помилкове сприймання та розуміння ситуації.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема, психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Разом з цим, у діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Фактично, описаний у письмових поясненнях ОСОБА_3 психоемоційний стан їх з ОСОБА_1 неповнолітнього сина ОСОБА_2 , був викликаний самою сваркою, а не протиправною поведінкою ОСОБА_1 , яка б підпадала під диспозицію ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Також, суддею не було встановлено наявність у ОСОБА_1 умислу, спрямованого на вчинення відносно цієї дитини будь-яких протиправних діянь психологічного характеру, котрі б могли завдати шкоди фізичному або психічному здоров`ю цієї дитини.

Такі встановлені обставини цієї справи про адміністративне правопорушення, у їх сукупності, дають судді підстави для висновку, що направлені до Стрийського міськрайонного суду Львівської області матеріали відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та їх аргументація у цілому не підтверджують у його діях складу наведеного адміністративного правопорушення. Окрім того, виходячи з граматичного тлумачення диспозиції названої норми КУпАП, старша інспекторка Служби ювенальної превенції Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області капітан поліції Бережанська Л.С. зобов`язана була при складанні 26.12.2022 року протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 780211 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП зазначати конкретно, в чому саме полягало психологічне насильство, а також вказати яка саме шкода заподіяна або могла бути заподіяна фізичному чи психологічному здоров`ю визначених нею ж у цьому протоколі в якості потерпілих ОСОБА_3 та неповнолітньому ОСОБА_2 , що прямо витікає з диспозиції названої статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо) і це є обов`язковим, проте цього згаданою інспекторкою поліції зроблено не було.

Так, Європейський Суд з прав людини неоднократно висловлювався щодо порушення стандартів розгляду проваджень у справах про адміністративні правопорушення, з-поміж іншого у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський Суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 року №1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип indubioproreo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

То ж суддя, враховуючи усе вищезазначене, у відповідності до положень статей 251-252 КУпАП, з урахуванням також положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, вважає, що у діях особи, який притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а, отже, є підстави для застосування наслідків цього, визначених пунктом 1 ст. 247 КУпАП, без необхідності повернення складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 780211 від 26.12.2022 року для належного оформлення.

Так, згідно пункту 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності складу адміністративного правопорушення, з огляду на що, слід винести передбачену пунктом 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП постанову про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, суддя враховує, що пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення судового збору.

Керуючись статтями 8-9, 40-1, 173-2, 221, 245, 247, 251-252, 268-269, 276, 279-280, 283-285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Копію постанови протягом трьох днів вручити під розписку або ж вислати особі, щодо якого її винесено , про що зробити відповідну відмітку у справі.

Копію постанови у той же строк вручити або висилати особам, які зазначені потерпілими від адміністративного правопорушення, на їх відповідне прохання про це.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за наслідками розгляду справи по суті.

Суддя Володимир МИКИТИН