П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2023 року суддя Черкаського районного суду Черкаської області Тептюк Є.П., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліцейської діяльності №1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП: НОМЕР_1 ,-

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , 10.01.2023 року о 22 годині 42 хвилини, рухався по автодорозі Золотоноша-Черкаси-Сміла, (40 км. Черкаський район), керуючи автомобілем Citroen Jumpy, державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані наркотичного спяніння, згідно висновку з Черкаського обласного наркологічного диспансеру від 10.01.2023 року.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а (водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції) Правил дорожнього руху України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений, шляхом надіслання судової повістки рекомендованим повідомленням на адресу за місцем проживання.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 року суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вважаю за можливе провести розгляд справи без участі ОСОБА_1 , враховуючи, що статтею 268 КУпАП не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Суддею, безпосередньо у судовому засіданні, досліджені надані уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення посадовою особою, як доказ вини особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, наступні документи:

-протокол про адміністративне правопорушення Серії ААБ №030657 від 03.02.2023 року, яким зафіксовано час, дату, місце скоєння правопорушення, встановлено особу правопорушника та обставини скоєння правопорушення;

-висновок з КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер» №41, згідно якого ОСОБА_1 10.01.2023 року о 23:15 годині встановлено діагноз: сп`яніння внаслідок вживання амфетаміну. Даний висновок підтверджує, що на час керування ОСОБА_1 транспортним засобом, він перебував у стані наркотичного сп`яніння;

-рапорт працівника поліції Набоки Михайла від 10.01.2023 року, яким встановлено обставини виявлення та фіксування правопорушення.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ч. 2 ст. 130 КУпАП встановлює - повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Дії ОСОБА_1 про складанні протоколу про адміністративне правопорушення кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки начальника ВПД №1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області від 06.02.2023 року, ОСОБА_1 21.06.2020 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.07.2020 року, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Відомості про інші постанови, на підставі яких ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, доказів вчинення ОСОБА_1 повторно, протягом року, будь-якого з порушень, передбачених частиною 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять. Оскільки попереднє правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП вчинено ним 21.06.2020 року, а правопорушення за фактом якого проводиться розгляд у даній справі - 10.01.2023 року, тобто більш ніж через рік, кваліфікуюча ознака повторності протягом року відсутня.

Враховуючи вищевикладене, суддею встановлено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, інспектором поліції невірно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, вбачаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортним засобом особою в стані наркотичного сп`яніння.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям правопорушення .

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З метою додержання принципу законності, вважаю за необхідне застосувати принцип аналогії закону найбільш близької галузі права - кримінального процесуального права та керуватися при вирішенні зміни кваліфікації дій особи ч. 3 ст. 337 КПК України, яка регулює подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Так відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, вважаю за необхідне дії ОСОБА_1 кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зміна кваліфікації дій не порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі.

За таких обставин, зважаючи на своє внутрішнє переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин адміністративного правопорушення, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у матеріалах адміністративної справи, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прихожу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - доведена «поза розумним сумнівом» і знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Дії ОСОБА_1 кваліфікую за ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортним засобом особою в стані наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ст. 23 КУпАП - адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 обставин, що пом`якшують його відповідальність, в порядку ст. 34 КУпАП не вбачаю. Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , в порядку ст. 35 КУпАП не вбачаю.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що до ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з особи, що притягується до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір. З ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави судовий збір у сумі 536,80 грн.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази, на підставі яких ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст.ст.283-284 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до судової палати у кримінальних справах Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: Є. П. Тептюк