Справа № 462/671/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 лютого 2023 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Пилип`юк Г. М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, адреса проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 07.09. 2021 року

за ч.1ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

24.01.2023 року о 04 год. 50 хв. під час перевірки документів у пасажирів потягу №705 «Київ Львів Перемишль» на території міжнародного пункту контролю «Львів» за адресою: м. Львів, вул. Двірцева, 1, була виявлена особа, яка пред`явила на паспортний контроль закордонний паспорт громадянина Республіки Туніс серії НОМЕР_2 , виданий 19.07.2022 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час додаткового вивчення питання щодо наявності законних підстав для перетинання державного кордону України було встановлено, що дана особа являється громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 07.09. 2021 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відповідно до ч.1. ст.2 Закону України «Про громадянство України» у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України. Даним фактом вищевказаний громадянин порушив вимоги ст. ст.2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року №57, тобто здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України без відповідних документів в умовах воєнного стану, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-1 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 бен ОСОБА_3 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

За наведених обставин судом вирішено провести розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що не суперечить правовим приписам ч.2 ст.268 КУпАП.

До вказаних висновків суд дійшов, виходячи і з наступного.

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 бен ОСОБА_3 , суд враховує, що останній був обізнаний з фактом складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.204-1 КУпАП, з місцем, датою та часом розгляду справи.

Враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, суд вважає, що слід вирішити справу у відсутності ОСОБА_1 бен ОСОБА_3 та в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Суд зазначає, що відповідальність за подвійне громадянство законодавством не передбачена, однак при цьому враховує п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про громадянство», відповідно до якої, якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Таким чином, на ОСОБА_1 поширюється дія Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України». Відповідно до ст.2 цього Закону документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну). Статтею 3 цього Закону передбачено, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Судом не встановлено даних про те, що ОСОБА_4 бен ОСОБА_3 при перетині кордону 24.01.2023 року було пред`явлено один з вищезазначених документів. Не зазначає про це у своїх поясненнях і особа, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 бен ОСОБА_3 наявний склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.204-1 КУпАП, а саме спроба перетинання державного кордону України в пункті пропуску без відповідних документів.

Вчинення даного правопорушення ОСОБА_4 бен ОСОБА_3 підтверджується:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №284065 від 24.01.2023 року;

-рапортами від 24.01.2023 року, складеними інспекторами прикордонного служби;

-копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 ;

-закордонним паспортом громадянина Республіки Туніс серії НОМЕР_2 , виданим 19.07.2022 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .;

-довідкою-витягом про те, що ОСОБА_1 бен ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані в порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 бен ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Враховуючи обставини вчиненого правопорушення, особу, що притягається до адміністративної відповідальності, беручи до уваги вчинення правопорушення під час дії воєнного стану, запровадженого на всій території України, вважаю за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.204-1 КУпАП, у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст. 40-1, 251, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

визнати ОСОБА_1 бен ОСОБА_3 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 536 грн. 80 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Г. М. Пилип`юк

Оригінал постанови.