Справа № 125/1006/22
Провадження № 33/801/56/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Салдан Ю. О.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності адвоката Білозора О.Л., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Барського районного суду Вінницької області від 13 грудня 2022 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Барського районного суду Вінницької області від 13 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 496,20 грн на користь держави.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У скарзі ОСОБА_1 зазначає, що транспортним засобом він не керував, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження викладених в протоколі обставин немає. Відеозапис не може бути доказом його винуватості, оскільки з нього не вбачається фак керування транспортним засобом та факт зупинки транспортного засобу. Про те, що він керував транспортним засобом зазначено лише в протоколі про адміністративне правопорушення. Свідки, які зазначені в протоколі, на виклик суду не з`явилися і ніяких свідків при складанні відповідних документів не було. З відео вбачається, що він перебуває на лікарняному ліжку та у нього незадовільний стан здоров`я, що також підтвердив лікар. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння при ньому не складався.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши адвоката Білозора О.Л., який підтримав апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 278, 280 КУпАП, суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №324796, складеного інспектором СРПП ВП №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Юрчаком М.В., 13 липня 2022 року о 18 год. 01 хв. в с. Балки по вул. Об`їзна (1км) Жмеринського району Вінницької області водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у лікувальному закладі водій відмовився у присутності двох свідків (а.с.3).

У пункті 2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина доведена матеріалами справи, однак, такий висновок суду першої інстанції зроблений за неповного з`ясування обставин даної справи.

Як в суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі ОСОБА_1 наголошував на тому, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування ним транспортним засобом і про це лише зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення. Саме лише перебування особи біля транспортного засобу не доводить фату керування ним.

У судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги захисник ОСОБА_1 категорично заперечував, що його підзахисний керував транспортним засобом і що його було зупинено працівниками поліції.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачає необхідність обов`язкової наявності такої ознаки цього адміністративного правопорушення, як керування транспортним засобом.

У п. 27 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14 судам роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, або свідками, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним беззаперечним доказом у справі, а викладені в ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на уповноважених осіб, визначених ст. 255 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №324796 від 13 липня 2022 року працівник поліції вказав, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, однак, до матеріалів справи жодного доказу на підтвердження цього не приєднав.

Пояснення (зауваження) щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення в протоколі ОСОБА_1 не зазначені, не додані такі і до протоколу про адміністративне правопорушення.

З відеозапису з нагрудної камери працівника поліції не вбачається факт руху транспортного засобу, факт зупинки працівниками поліції транспортного засобу та факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Перший відеозапис розпочинається з того, як ОСОБА_1 , який стоїть на вулиці в кайданках, працівник поліції пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. При цьому, підстави для проведення такого огляду він не озвучує, а вказує лише, що в ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння.

На другому відеозаписі відображено як ОСОБА_1 , який знаходиться на лікарняному ліжку і отримує медичну допомогу у зв`язку з гіпертонічним кризом, поліцейський зачитує зміст протоколу за ст. 185 КУпАП (злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського), роз`яснює права і відразу після цього зачитує зміст протоколу за ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 на запитання поліцейського відповів, що він не в тому стані, щоб відповідати на поставлені йому запитання. Лікар на запитання поліцейського повідомив, що ОСОБА_1 у свідомості, однак, у нього гіпертонічний криз.

Із вказаного слідує, що суть адміністративного правопорушення та опис установлених поліцейським в протоколі обставин йде в розріз з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Самі лише пояснення інспектора СРПП ВП №1 Юрчака М.В., надані ним в судовому засіданні, зокрема, з приводу зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , не можуть бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони не підтвердженні жодними доказами, і ця особа є зацікавленою у виправданні дій своїх колег.

На відео свідків, про яких йде мова в протоколі про адміністративне правопорушення, не вбачається, і це пояснює чому вони не з`явилися на виклик суду першої інстанції для надання пояснень по справі.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що в даному випадку також не доведеним є факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння стверджував лише поліцейський, який не зважаючи на стан ОСОБА_1 , психологічно тиснув на останнього, щоб він підписав протокол.

Статтею 266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

У даному випадку ОСОБА_1 був доставлений до закладу охорони здоров`я КНП «Барська міська лікарня» Барської міської ради.

Разом з тим, з відеозапису не вбачається факт пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та факт його відмови від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, а відео розпочинається з того, як поліцейський зачитує вже складений відносно нього протокол за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13 липня 2022 року, у якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння також не може бути належним доказом відмови, оскільки відповідно до положень розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, такий висновок складається за результатами огляду на стан сп`яніння, який в даному випадку не проводився.

А у разі відмови відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський повинен скласти протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначити ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103).

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом»,

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь (ст.62 Конституції України).

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden №36985/97).

Встановивши вказані вище обставини та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що матеріали даної справи не містять належних, допустимих і достатніх доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановлену законом порядку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими, тому заслуговують на увагу.

За таких обставин, надавати аналіз решті доводам апеляційної скарги не має правового значення.

Оскільки обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви тлумачяться на користь обвинуваченої особи (ст.62 Конституції України), апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, наявні підстави для скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про закриття провадження у справі відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Барського районного суду Вінницької області від 13 грудня 2022 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало