Справа № 366/50/23
Провадження № 3/366/100/23
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2023 року суддя Іванківського районного суду Київської області Гончарук О.П. розглянувши в закритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (інші дані відсутні), військовослужбовця, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого

ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:
06 січня 2023 року до Іванківського районного суду Київської області надійшли матеріали зазначеної справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії НГУ № 431822 від 29.12.2022 року, по суті правопорушення зазначено наступне:

28.12.2022 року близько 14 год. 00 хв. солдат ОСОБА_1 , являючись військовослужбовцем, усвідомлюючи характер своїх дій, в умовах особливого періоду виконував обов`язки військової служби на території Київської області в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи з наявними в ній доказами, суддя приходить до наступних висновків.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Отже, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП настає у разі розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, які вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Установлення стану алкогольного сп`яніння проводиться із використанням спеціальних технічних засобів або в закладах охорони здоров`я.

Як встановлено суддею, ОСОБА_1 є військовослужбовцем.

До протоколу про адміністративне правопорушення, як доказ встановлення стану алкогольного сп`яніння долучено протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 28.12.2022 року №57.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння військовослужбовців регламентований в Інструкції про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, яка затверджена наказом Міністерства оборони України від 10.10.2016 року № 515 (далі Інструкція № 515).

Відповідно до пункту 7 глави 3 розділу VIII Наказу, направлення на огляд затриманого з метою виявлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 16 до Інструкції), здійснюється оперативним черговим органу управління Служби правопорядку (посадовою особою підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) на підставі письмового звернення начальника органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні).

Отже, зі змісту цієї норми слідує, що проведення огляду на стан сп`яніння військовослужбовців проводиться за направленням посадової особи Служби правопорядку.

Разом з цим, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодного направлення на огляд військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння.

Крім цього, слід зазначити, що відповідно до пункту 7 глави 3 розділу VIII Наказу, огляд для встановлення стану сп`яніння військовослужбовця, який вчинив адміністративне правопорушення, здійснюється в закладах охорони здоров`я, яким надано право на проведення такого огляду, лікарями, які пройшли тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

За результатами огляду на стан сп`яніння та за лабораторними дослідженнями встановлюється ступінь сп`яніння, який вноситься до акта медичного огляду. Огляд у закладі охорони здоров`я та складання висновку за результатами огляду проводиться в присутності посадової особи Служби правопорядку.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи в трьох примірниках (перший примірник видається під підпис посадовій особі Служби правопорядку, яка доставила особу на огляд, другий - оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я).

Отже, із наведеної норми слідує, що за результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння військовослужбовця повинен складатись саме висновок, який і є документом, що у встановленому законом порядку підтверджує стан алкогольного сп`яніння військовослужбовця в розумінні зазначеної вище Інструкції, а не протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами

З урахуванням зазначеного, суддя приходить до висновку, що в цьому випадку установлення стану алкогольного сп`яніння військовослужбовця ОСОБА_1 проведено з порушенням встановленого законом порядку, а тому, його результати є недійсними.

Щодо визнання вини особою, яка притягається до адміністративної відповідальності

В протоколі про адміністративне правопорушення від 29.12.2022 у розділі «Пояснення військовослужбовця, який притягується до адміністративної відповідальності» та у заяві ОСОБА_1 від 06.01.2023 року зазначено «вину визнаю», однак, сам факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке особі поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище (Постанова ВСУ від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17).

Інших належних та допустимих доказів, які б в своїй сукупності за принципом доказування «поза розумним сумнівом» свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, матеріали справи не містять.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а тому, провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 7, 172-20, 245, 247, 251, 256, 266, 268, 280, 283-285, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області.

Суддя О.П. Гончарук