Справа № 339/407/22 156
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 січня 2023 року м. Болехів
Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С. .,
розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,-
за ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП,-
якому роз"яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст. 268 КУпАП,-
06 грудня 2022 року о 22 год 05 хв ОСОБА_1 по вул.С.Стрільців м.Болехів Івано-Франківської області в порушенні вимог п.2.3, 2.9 а 12.1 Правил дорожнього руху України, керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп"янінння (1.56 проміле), не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на огорожу, внаслідок чого автомобіль та огорожа отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав та вказав, що вживав спиртні напої разом з своїм товаришем ОСОБА_2 та потім обоє їхали автомобілем під його керуванням в напрямку м.Моршин, де по вулиці С.Стрільців в м.Болехові він не впорався з керуванням на заокругленій ділянці дороги та в"їхав в капличку, вчинивши ДТП. Після вчинення ДТП, алкогольні напої не вживав, а повідомив працівникам поліції неправдиві дані про вживання алкоголю після ДТП, оскільки вважав, що це звільнить його від покарання. Щиро кається у вчиненому, відшкодував заподіяні збитки внаслідок ДТП.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, передбаченому ст. 124 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП та визнавальними поясненнями ОСОБА_1 .
Так, згідно положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідальність за ст.124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Враховуючи, що стаття 124 КУпАП, є бланкетною, то при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що зокрема було звернуто увагу і в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті".
Відповідно до п.2.3 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.
Пунктом 12.1 ПДР України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не дотримався, оскількивін, як водій транспортного засобу, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на огорожу.
Зокрема, схемою ДТП та фототаблицею долучених до матеріалів справи зафіксовано, що ДТП мало місце 06 грудня 2022 року по вул.С.Стрільців м.Болехів Івано-Франківської області та автомобіль Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 пошкоджено повністю (а.с.19).
З довідки Болехівського деканату церкви святої великомучениці Параскеви вбачається, що ОСОБА_1 відшкодував в повному обсязі спричинені внаслідок ДТП збитки (а.с.28).
Окрім того, щодо ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №190509 від 06 грудня 2022 року за ч.4 ст. 130 КУпАП, в якому зазначено, що він 06 грудня 2022 року о 22 год 05 хв по вул.С.Стрільців м.Болехів в порушенні вимог п.2.10 є Правил дорожнього руху України керував транспортним засобом Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 та вживав алкоголь (вино 200 грам) після ДТП з його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Частиною 4 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після ДТП за його участю, зокрема, алкоголю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану, зокрема, алкогольного сп`яніння.
Відповідно до вимог пункту 2. 10 (є) ПДР, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
Аналізуючи зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №190509 від 06 грудня 2022 року та наявні у справі докази, вважаю, що, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 130 КУпАП з зазначенням порушень п. 2.9 а ПДР України з наступних підстав.
Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони ч. 4 ст. 130 КУпАП є вживання алкоголю водієм транспортного засобу після ДТП за його участю, інші ознаки є похідними. Відсутність вищезазначеної кваліфікуючої ознаки, навіть за наявності будь яких з перелічених вище, в тому числі перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, виключає відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП.
У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
В якості доказу вживання алкоголю ОСОБА_3 до проведення медичного огляду після вчинення ним ДТП надано відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, на якому містяться пояснення ОСОБА_3 , відповідно до яких він після скоєння дорожньо-транспортної пригоди вживав алкоголь.
Проте, в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненому правопорушенні за ч.4 ст.130 КУпАП не визнав та зазначив, що вживав алкогольні напої перед тим, як сісти за кермо автомобіля; після вчинення ДТП алкогольні напої не вживав, а також додав, що повідомив неправдиву інформацію працівникам поліції у зв`язку із бажанням уникнути відповідальність за скоєне.
Аналізуючи такі пояснення ОСОБА_3 в частині перебування на момент ДТП у стані алкогольного сп`яніння, вважаю, що вони узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_3 , який був очевидцем ДТП, як зафіксовано на відеозапису та підтвердив, що 09.09.2021 він з ОСОБА_3 вживали алкогольні напої, після чого ОСОБА_3 сів за кермо автомобіля та допустив ДТП. Після вчинення ДТП водій алкогольних напої не вживав, оскільки у нього була розсічена голова, її потрібно шити та й спиртного у них в машині не було, а ОСОБА_3 нікуди не відлучався з місця пригоди до приїзду працівників поліції. ОСОБА_3 порадився із ним та щоб зм"якшити відповідальність за скоєне, вирішили, що ОСОБА_3 повідомить працівникам поліції, на приїзд яких чекали, що вживали алкоголь після ДТП.
При цьому, суд звертає увагу, що повідомлення ОСОБА_3 працівникам поліції, що ним вживались алкогольні напої після дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, не буди предметом перевірки осіб, які уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення і такі докази в матеріалах справи відсутні.
Разом з тим, сам факт визнання особою вини у вживанні алкоголю після ДТП під час складання протоколу не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє працівників поліції від доведення правомірності свого рішення (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі № 177/525/17).
Крім того, з оглянутого в судовому засіданні відеозапису нагрудних камер поліцейських не вбачається, що ОСОБА_3 вживає або вживав на місці пригоди алкогольні напої, будь-яка тара з-під алкогольних напоїв на місці пригоди не зафіксована та не виявлена.
Наведені обставини не були враховані і досліджені належним чином працівниками поліції, що призвело до складання протоколу зі слів ОСОБА_3 з викладення у протоколі тих обставин, які не відповідали фактичним обставинам справи.
Натомість, встановлено, що ОСОБА_3 06 грудня 2022 року о 22 год 05 хв по вул.С.Стрільців м.Болехів в порушенні вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп"янінння.На місці зупинки було проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер 6810, на табло якого висвітлило результат 1.56 проміле.
Факт вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 підтверджується показниками приладу ALKOTEST 6810, результат тесту 1.56 проміле та актом огляду (а.с.2), які підписані ОСОБА_1 без будь- яких зауважень, що свідчить про те, що він погоджувався з його результатом.
В матеріалах справи наявні свідоцтво про перевірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/5640, чинне до 28 вересня 2023 року про відповідність вимогам закону приладу Газоаналізатора ALCOTEST 6810 (а.с.10).
Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів огляд ОСОБА_1 був проведений у зв`язку із виявленими ознаками: різкий запах алкоголю із порожнини рота, нечітка вимова слів в ході огляду за допомогою технічного засобу встановлено, що результат огляду- 1.56 проміле (а.с.5).
Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, огляд не проводився в КНП ДБЛ ДМР в зв"язкуз відмовою ОСОБА_1 (а.с.6).
Працівники поліції у відповідності до ст.265-1 КУпАП, відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, який передано водію ОСОБА_4 , зазначивши це в протоколі
До матеріалів справи долучені також письмові пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , з яких вбачається, що 06 грудня 2022 року по вул.С.Стрільців в м.Болехів Івано-Франківської області були запрошені співробітниками поліції в якості свідків при складанні адміністративного протоколу за ст.130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою приладу Drager Alkotest, результат тесту 1.56 проміле.
Враховуючи, що свідки не допитувалися судом, то їх письмові пояснення суд не може взяти до уваги.
Щодо рапорту працівника поліції М.Кульпи, який міститься в матеріалах справи, (а.с.8), то слід зазначити, що він є документом внутрішнього користування, оскільки його зміст полягає в тому, що працівник поліції інформує начальника ВП про правомірність дій працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і відтак, не є належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненому.
Враховуючи викладене, вважаю, що в порушення вимог ст. 251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено належних доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення та його вина у вчиненні правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП не доведена.
При цьому, є достатньо підстав вважати, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР, а саме: керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.
Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.
У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справі «OZTURKv.GERMANY» від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.
Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободнікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання, ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Враховуючи наведене, та беручи до уваги ч.3ст.337 КПК України приходжу до висновку про можливість застосування аналогії закону при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення, та у зв`язку з цим змінити правову кваліфікацію адміністративного правопорушення з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч. 1 цієї статті, через те що така кваліфікація відповідає обставинам справи та не погіршує становище ОСОБА_1 .
Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд згідно вимог ст. 23,33 КУпАП, враховує характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини та визнання ним вини у вчиненому, щире каяття та відшкодування заподіяних збитків внаслідок ДТП.
Окрім цього, суд бере до уваги вимоги ст. 36 КУпАП, зі змісту якої вбачається, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
При таких обставинах, до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Тому з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 536.80 грн.
На підставі викладеного, ч.1,4 ст.130, ст. 124 КУпАП та керуючись ст. 283,284 КУпАП,-
Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушеннь, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення:
- за ст. 124 КУпАП - штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;
- за ч.1 ст. 130 КУпАП - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Застосувавши ст. 36 КУпАП, визначити остаточну міру стягнення штраф в межах санкції ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, встановленої за більш серйозне правопорушення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.