Справа №581/346/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Кузьмінський О. В.
Номер провадження 33/816/133/23 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 173 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Баришевої А.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Мамай А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами особи, яка притягується адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Мамай А.С. на постанову Липоводолинського районного суду Сумської області від 16 листопада 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 85 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 16 листопада 2022 року ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 85 грн. за те, що він 19 серпня 2022 року у період часу з 10 год. 40 хв. по 10 год 47 хв. у приміщенні відділу Центру надання адміністративних послуг Синівської сільської ради в АДРЕСА_2 ображав ОСОБА_2 , чіплявся до останнього, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого порушив громадський порядок і спокій громадян.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Мамай А.С., кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких:

- особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження, врахувати його похилий вік, соціальну пенсію, закрити справу за відсутністю складу злочину.

- захисник - просив скасувати постанову судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 16 листопада 2022 року, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 вказував, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя ОСОБА_10 порушив ст.17, 20, 24 п.3, 245, 280, 285 КУпАП.

Зазначав, що потерпілий ОСОБА_2 особисто з заявою до поліції на лінію 102 не звертався, оскільки не був ним приниженим, тому потерпілим його не вважає.

На думку апелянта, застосування системи відео спостереження в суді не відповідає положенню «Про систему відео спостереження» та грубо протирічить вимогам Конституції України, ЗУ «Про доступ до публічної інформації», ЗУ «Про інформацію», ЗУ «Про захист персональних даних», а тому відбувся монтаж офіцером поліції ОСОБА_9

Вказував, що при винесенні постанови в судовому засіданні він був відсутній, а отримав дану постанову 06 грудня 2022 року, тому просив поновити строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник особи , яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Мамай А.С. вказував, що перед допитом потерпілого та свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , суд першої інстанції не привів до «присяги свідків» зазначених осіб, не попередив їх про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та за дачу завідомо неправдивих показань.

Зазначав, що більш того, в судовому засіданні, яке відбулося 16 листопада 2022 року, зазначені особи не були видалені судом перед початком судового засідання (зокрема свідки) і, перш ніж давати свідчення суду, вони були присутні в залі судового засідання під час дослідження судом наданих співробітниками правоохоронних органів аудіозаписів та відеозаписів (про це прямо зазначено в оскаржуваній постанові). Відповідно, свідки мали змогу попередньо скорегувати свої свідчення (з урахуванням інших матеріалів справи), перш ніж надавати їх суду.

Наголошував, що допитані в якості свідків особи зазначили суду про те, що не пам`ятають факт використання ОСОБА_1 нецензурної лайки в інкримінованих подіях. Свідок ОСОБА_5 факт чіпляння з боку ОСОБА_1 не підтвердила. Свідок ОСОБА_4 факт чіпляння ОСОБА_1 до потерпілого вбачала у вимозі ОСОБА_1 до потерпілого як службової (посадової) особи про надання документів щодо посади останнього, яка була заявлена, за словами ОСОБА_1 , в порядку Закону України «Про звернення громадян».

На думку апелянта, показання свідків, навіть самі по собі, суперечливі і не відповідають складеній поліцейським фабулі справи про адміністративне правопорушення та за таких обставин показання ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 суд не міг визнати допустимими доказами у справі і на їх підставі не мав права ґрунтувати висновок про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зазначав, що у справі немає підстав для висновку про допустимість в якості доказу письмових пояснень ОСОБА_7 від 19 серпня 2022 року, зазначена особа не була викликана судом і допитана в якості свідка в судовому засіданні. Надаючи письмові пояснення представникам правоохоронних органів, вказана особа не була попереджена про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та за дачу завідомо неправдивих показань. Більш того, вказана особа навіть не вписана співробітниками правоохоронного органу в якості свідка в складеному протоколі про адміністративне правопорушення від 19 серпня 2022 року. За таких обставин пояснення ОСОБА_7 , надані співробітникам правоохоронного органу, є недопустимим доказом у справі, на яких не може ґрунтуватися висновок про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вказував, що в судовому засіданні було досліджено певні аудіо- та відеоматеріали, що були додані представниками правоохоронного органу до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, однак, за результатами розгляду справи так і не вдалося встановити питання належності цих доказів до розглядуваної справи.

На думку апелянта, суд першої інстанції не звернув уваги і не врахував, що в складеному у відношенні ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що висунуте обвинувачення ґрунтується на «поясненнях, відеозаписах, аудіозаписах». Однак, в протоколі жодним чином не ідентифіковано відповідні аудіо- та відеоматеріали, не зазначено інвентаризаційні номери відеокамер та аудіопристрою, на які здійснено записи, не вказано ідентифікаційні дані носіїв інформації, на які записано відеоматеріал та аудіоматеріал, не зазначено, хто записав відповідний матеріал, місце та' , час здійснення відеозапису та аудіозапису, власника інформації, хто передав і хто отримав ; відеозапис та аудіозапис, з використанням якої визначеної законом процедури здійснено , відеозапис та аудіозапис, а також з використанням якої визначеної законом процедури здійснено передачу цих матеріалів.

Вказував, що в матеріалах справи немає запитів поліцейського до будь-якого власника інформації про витребування відеозаписів, аудіозаписів. Так само в матеріалах справи немає заяв про добровільну передачу правоохоронним органам зазначеної інформації власником цієї інформації. Таким чином, неможливо ідентифікувати та встановити, чи дійсно додані офіцером громади до адміністративного матеріалу відеозаписи, аудіозаписи тощо відносяться саме до інкримінованих ОСОБА_1 подій (чи вони відносяться до іншої справи).

Зазначав, що стосується досліджених в суді відео- та аудіоматеріалів, то на першому відеозаписі, який не містить звуку, не зафіксовано жодних неправомірних дій з боку ОСОБА_1 . На аудіозаписі не зафіксовано образ, нецензурної лайки чи чіпляння з боку ОСОБА_1 по відношенні до потерпілого. Зафіксовано лише розмову двох чоловіків на підвищених тонах і одне нецензурне слово, яке не було адресовано потерпілому.

Звертав увагу на те, що в судовому засіданні ОСОБА_1 , категорично заперечував, що і голос на аудіозаписі належить йому.

Таким чином, на думку апелянта, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що такі докази є неналежними і недопустимими по справі.

Вказував, що в протоколі не зазначено конкретних доказів, на яких ґрунтується висунуте проти ОСОБА_1 обвинувачення.

Вважав апелянт, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що справа про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 була розпочата співробітником правоохоронного органу без будь-яких законних приводів чи підстав.

Зазначав, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення немає ані заяви потерпілого ОСОБА_2 , ані рапорту працівника поліції про самостійне виявлення факту вчинення особою адміністративного правопорушення, ані рапорту працівника поліції про фіксацію та реєстрацію усного повідомлення про адміністративне правопорушення.

Вказував, що зі змісту письмових пояснень ОСОБА_7 , на які посилається суд першої інстанції, вбачається, що повідомлення про можливе вчинення адміністративного правопорушення вона здійснила у приватному порядку шляхом дзвінка на приватний номер телефону чи то т. в. о. начальника Роменського РВП ГУНП в Сумській області (якому було адресовано письмові пояснення), чи то на приватний номер поліцейського офіцера громади, який складав протокол (оскільки в поясненнях зазначено, що ОСОБА_7 «повідомила Вас по телефону для допомоги»). Виклику за номером «102» будь-ким здійснено не було. Протилежної інформації матеріали справи не містять.

Таким чином вважав, що будь-яка перевірка працівників правоохоронних органів, проведена поза межами правової і законної процедури, є заздалегідь недопустимим і неналежним доказом у справі, на якому не можуть ґрунтуватися звинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

На думку апелянта, складений у відношенні ОСОБА_1 адміністративний протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в протоколі чітко і конкретно не вказано, які саме конкретно дії чи поведінка ОСОБА_1 призвели до порушення громадського порядку чи спокою громадян, а саме: не вказано, що саме промовляв (які слова казав) ОСОБА_1 і чому. Конкретні висловлювання ОСОБА_1 не вбачалися ані змісту протоколу, ані зі змісту наданих письмових пояснень свідків чи потерпілого (які були додані представниками правоохоронних органів до протоколу). Відповідно, неможливо було встановити, чи містили висловлювання ОСОБА_1 нецензурну брань. Так само ані зі змісту протоколу, ані зі змісту пояснень не вбачалось, і які саме конкретно дії чи поведінку ОСОБА_1 офіцер громади, який оформляв адмінматеріали, визнав «чіплянням» до потерпілого з боку обвинуваченого чи іншим - порушенням громадського порядку.

Вказував, що протокол містить загальні та формальні вирази, але не містить чіткої конкретизації подій, які б могли бути кваліфіковані як об`єктивна та суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

При цьому, на думку апелянта, суд першої інстанції не звернув уваги і не врахував, що обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Вказував, що такий адміністративний матеріал порушує право особи на захист та можливість підготовки до справи і відповідно, на підставі такого адміністративного матеріалу особа не могла бути : визнаною винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Зазначав, що у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовився як від підпису протоколу, так і від його отримання, однак в ньому не зазначено прізвище, ім`я та по батькові понятих, у присутності яких була здійснена така відмова. Крім того, у протоколі зазначено, ніби така відмова була зафіксована на відеокамеру.

Звертав увагу на те, що в протоколі не зазначено серійний номер відеокамери, серійний номер флеш-носія, на який здійснено відеозапис та не вказано особу, яка здійснювала відеозапис, належного і допустимого відеозапису з нагрудної боді-камери поліцейського до суду не представлено.

Вказував, що на наданому до суду поліцейським відео, на якому зафіксовано нібито відмова ОСОБА_1 від отримання протоколу, і який суд дослідив в судовому засіданні, немає ані дати, ані часу його створення, відтак, неможливо встановити факт його належності до інкримінованих подій.

Зазначав, що у цій справі суддя, фактично, самостійно змінив на шкоду ОСОБА_1 фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, та залишив поза увагою заперечення захисника про неналежність і недопустимість доказів.

Заслухавши доводи апеляційної скарги, позицію особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Мамай А.С., які апеляційну скаргу підтримали та просили поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову суду та на підставі п.1 ст.247 КУпАП закрити справу у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення за ст.173 КУпАП, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 листопада 2022 року після виходу судді з нарадчої кімнати для проголошення судового рішення ОСОБА_1 дійсно не був присутній, копія постанови суду йому була направлена 17 листопада 2022 року, 19 грудня 2022 року апелянт оскаржив його в апеляційному порядку (а.с. 121-122).

Враховуючи вказані обставини, з метою забезпечення особі її права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 16 листопада 2022 року, як такий, що пропущений ним з поважних причин.

Щодо постанови судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 16 листопада 2022 року, яку особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Мамай А.С. просили скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності події і складу правопорушення, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення вище зазначених вимог закону в повному обсязі не дотримався.

Як вбачається з наданих ОСОБА_1 суду першої інстанції пояснень він свою провину заперечив зазначивши, що 19 серпня 2022 року прийшов до відділу Центр надання адміністративних послуг Синівської сільської ради та хотів ознайомитися із документом, що регулює діяльність відділу соціального захисту населення Синівської сільської ради, звернувшись до начальника цього відділу ОСОБА_2, однак останній повідомив про відсутність положення. Відбулася суперечка з цього приводу.

Також судом першої інстанції було допитано потерпілого ОСОБА_2 , який пояснював, що 19 серпня 2022 року до нього як до начальника відділу соціального захисту населення Синівської сільської ради прийшов ОСОБА_1 та вимагав положення про відділ. Після отриманої відмови спокійна розмова перейшла у розмову на підвищених тонах, ОСОБА_1 став вести себе неадекватно, почав голосно кричати, ображати його, говорив «вставай та іди», «якщо не встанеш, то більше не сядеш», що було сприйнято ним як погрозу, виражався нецензурною лайкою в його адресу. Присутні були шоковані зухвалою поведінкою ОСОБА_1 , деякий час працівники отримавши стрес не могли виконувати свою роботу. Зазначив, що долучені до матеріалів справи і відтворені під час розгляду справи відеозапис (без аудіосупровіду) та аудіозапис відповідають події 19 серпня 2022 року.

Допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_3 , яка є спеціалістом відділу Центру надання адміністративних послуг Синівської сільської ради, зазначила, що відтворені відеозапис та аудіозапис стосуються події, що мала місце 19 серпня 2022 року приміщенні відділу Центру надання адміністративних послуг Синівської сільської ради в с. Синівка та відповідає дійсності. Того дня перебувала на робочому місці та спочатку не звертала уваги на розмову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , але потім ОСОБА_1 почав голосно кричати, ображати ОСОБА_8 , чіплятись, погрожував фізичною розправою, говорив «вставай та іди», вів себе неадекватно, на зауваження не реагував. Присутні були шоковані поведінкою ОСОБА_1 . Взаємовідносини у неї з ОСОБА_2 робочі, у підлеглості не перебуває.

Допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_4 , яка є начальником відділу Центру надання адміністративних послуг Синівської сільської ради, пояснила, що відтворені відеозапис та аудіозапис стосуються події, що мала місце 19 серпня 2022 року приміщенні відділу Центру надання адміністративних послуг Синівської сільської ради в с. Синівка та відповідають дійсності. Того дня перебувала на робочому місці та спочатку не звертала уваги на розмову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , але потім ОСОБА_1 почав голосно кричати, ображати ОСОБА_8 , чіплятись, запитувати чого ти тут сидиш, говорив «вставай та іди», попросила ОСОБА_1 не кричати на що той притих, але потім продовжив кричати, погрожував ОСОБА_2 фізичною розправою, вів себе неадекватно, на зауваження не реагував. Присутні були шоковані поведінкою ОСОБА_1 . Взаємовідносини у неї з ОСОБА_2 робочі, є начальниками різних відділів, у підлеглості не перебуває.

З досліджених судом першої інстанції пояснень свідка ОСОБА_7 вбачається, що вона працює начальником служби у справах дітей Синівської сільської ради та 19 серпня 2022 року перебувала на робочу місці в приміщенні ЦНАПу, коли до приміщення прийшов ОСОБА_1 , який спочатку спілкувався тихо і тактовно з ОСОБА_2 . У подальшому вона побачила, що ОСОБА_1 починає висловлювати якесь невдоволення і вона ввімкнула записуючий пристрій на власному телефоні. Він із незрозумілих причин підвищив свій тон, почав звинувачувати ОСОБА_2 у тому, що той незаконно займає посаду, виганяв його з його робочого місця, погрожував фізичною розправою та ображав його як людину. У відповідь ОСОБА_2 вів себе тактовно та фізичної сили до ОСОБА_1 чи погроз її застосування не висловлював. Про цей факт, після того, як ОСОБА_1 закінчив безпричинно чіплятись і ображати ОСОБА_2 та залишив приміщення сільської ради, вона повідомила по телефону до поліції.

Крім цього на підтвердження вини ОСОБА_1 суд першої інстанції поклав в основу своєї постанови і: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 152023 від 19 серпня 2022 року (а.с. 2); відеозапис із камери спостереження (без аудіо супроводу) (а.с.8) , аудіо запис події (а.с.62)

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , свідків та проаналізувавши вищевказані докази, суд першої інстанції дійшов висновку про існування в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст..173 КУПАП, що апеляційний суд вважає передчасним.

Так, статтею 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганстіво, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Згідно з диспозицією статті 173 КУпАП, об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

При цьому норма статті 173 КУпАП не дає однозначного визначення, що саме підпадає під поняття «інших подібних дій», що порушують громадський порядок і спокій громадян, та в чому саме проявляється хуліганський мотив дій особи, а тому це потребує з`ясування і конкретизації у кожній справі, яка вирішується судом. Однак, для всіх цих випадків характерним є ігнорування волі та бажання оточення, прагнення нав`язати свою волю (свавілля).

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка вчиняє дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Об`єктом захисту від неправомірних посягань в даному випадку є громадський порядок, тобто система суспільних відносин, які складаються і розвиваються в громадських місцях під впливом правових та соціальних норм, спрямованих на забезпечення нормального функціонування установ, організацій, громадських об`єднань, праці й відпочинку громадян, повагу до їх честі, людської гідності та громадської моралі.

Як вбачається із пояснень як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, ОСОБА_1 причиною конфлікту стало ненадання йому начальником відділу соціального захисту населення Синівської сільської ради ОСОБА_2 положення про відділ. Факт того, що ОСОБА_1 просив вказаний документ потерпілий ОСОБА_2 не заперечує.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Тобто, звернення ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , як начальника відділу соціального захисту населення, щодо отримання положення про відділ було цілком законним та ґрунтувалося на вказаній нормі закону.

При вивченні матеріалів справи інформації про те, що положення про відділ соціального захисту населення Синівської сільської ради є публічною інформацією з обмеженим доступом не встановлено, а тому і підстав відмовляти ОСОБА_1 у наданні вищевказаного документа у ОСОБА_2 не було. Також факт того, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спочатку візиту останнього до ЦНАПу конфлікту не було, а спілкування між ними проходило на «рівних» тонах узгоджується з поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

З відеозапису, який був предметом дослідження судом першої інстанції встановлено, що з 10 год. 40 хв. по 10 год 47 хв. 19 серпня 2022 року ОСОБА_1 перебував у приміщенні відділу Центр надання адміністративних послуг Синівської сільської ради, в присутності інших осіб, в тому числі свідків по справі, спілкувався із потерпілим ОСОБА_2 , також вбачається, що під час спілкування ОСОБА_1 вів себе емоційно, розмахував руками, декілька разів впритул наближався до потерпілого.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що із зазначеного відео не вбачається прямо вказаного в протоколі того, що ОСОБА_1 чіплявся до ОСОБА_2 та погрожував йому фізичною розправою. Факт того, що ОСОБА_1 розмахував руками, вів себе емоційно та наближався в сторону ОСОБА_2 можна пояснити його психоемоційним станом, викликаним ненаданням йому ОСОБА_2 , як керівником відділу, проханого ОСОБА_1 документу, що не заборонено ЗУ «Про звернення громадян», про що йшлося вище.

Апеляційний суд зауважує на тому, що обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП є хуліганський мотив та умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих є головним моментом, що визначає зміст поведінки хулігана.

Хуліганські дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку негативізму й ворожого ставлення до суспільства.

Для юридичної оцінки діяння за статтею 173 КУпАП обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього правопорушення у виді порушення громадського порядку і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли діяння зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і такі дії спрямовані до конкретної особи з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

В даному випадку, судом встановлено, що між сторонами вже існували раніше певні неприязні стосунки, конфлікт який мав місце 19.08.2022 року пов`язаний із службовими обов`язками потерпілого, а тому в діях ОСОБА_1 відсутні такі суб`єктивні ознаки, як мотив і умисел, спрямовані на порушення громадського порядку, котрі є основними критеріями, які відрізняють дрібне хуліганство від суміжних правопорушень, тобто внутрішнього спонукання особи порушити не тільки громадський порядок, але й проявити неповагу до суспільства чи окремої особи без вагомих на те причин, що в даному випадку відсутнє.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи усе вище викладене, а також те, що в матеріалах справи відсутні і судом не здобуті належні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, апеляційний суд вважає, що постанову суду першої інстанції належить скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Щодо заяв ОСОБА_1 про винесення окремих ухвал відносно судді Липоводолинського районного суду Сумської області ОСОБА_10, відносно поліцейського офіцера громади СП Роменського РВП ОСОБА_9 та щодо порушення етики посадовими особами Синівської сільської ради, то апеляційний суд зазначає, що згідно з вимогами ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги та не вбачає підстав для задоволення даних вимог.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Липоводолинського районного суду Сумської області від 16 листопада 2022 року.

Апеляційні скарги особи, яка притягується адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Мамай А.С. - задовольнити.

Постанову судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 16 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 85 грн., скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його заяви щодо постановлення окремої ухвали відносно судді Липоводолинського районного суду Сумської області ОСОБА_10 та відносно поліцейського офіцера громади СП Роменського РВП ОСОБА_9 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.