ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/2813/22 Головуючий в 1 інст. Пивоварова Ю.О.
Провадження №33/807/145/23 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , адвоката Щербини К.В., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Щербини К.В. на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжявід 17 листопада 2022 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працевлаштованого, РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 15 серпня 2022 року о 21 год.21 хв. біля буд. 87-В по пр. Соборний у м. Запоріжжі, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом «КМЗ ДНЕПР 815701», д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога та підтверджується висновком мед. закладу № 5388 від 15.08.2022 року. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, про повторність попереджений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції адвокат, ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій зазначив, що вважає постанову суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку із недоведеністю його вини належними та допустимими доказами. Зазначає, що в порушення приписів ст.ст. 245, 251 КУпАП суддя за власною ініціативою витребувала з КНП «ОКЗ НПД» ЗОР акт огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та викликала у якості свідків співробітників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без відповідного клопотання сторони захисту або органу, уповноважена особа якого складала протокол про адміністративне правопорушення та збирала докази, чим порушила принцип змагальності сторін та неупередженості суду. Вказує, що суддя при розгляді справи за власною ініціативою «уточнила» час вчиненого адміністративного правопорушення ОСОБА_1 з 22-30 хвилин на 21-21 хвилин, тобто змінила фабулу, викладену у протоколі, чим перейняла на себе функцію обвинувача та органу, уповноваженого на складання протоколу про адміністративне правопорушення, що на його переконання є грубим порушенням норм процесуального та одночасно матеріального права. Також вказує, що суд безпідставно не звернув уваги на той факт, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 від 15.08.2022 року о 23-30 насправді був складений уповноваженою особою УПП в Запорізькій області 16.08.2022 року о 00-20 хвилині, що підтверджується відеозаписом з бодікамери поліцейського та зазначене у оскаржуваній постанові. Звертає увагу, що судом не надано належної правової оцінки направленню ОСОБА_1 на огляд до КНП «ОКЗ НПД» ЗОР від 15.08.2022 року, в якому не зазначено час його складання, відсутній підпис поліцейського УПП в Запорізькій області та під час судового засідання так і не встановлено, ким видане відповідне направлення, а той факт, що лікар-нарколог спочатку оглядає ОСОБА_1 , а вже після чого поліцейським УПП в Запорізькій області складається направлення залишилось поза увагою суду. Просить скасувати постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.11.2022р., провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , думку адвоката Щербини К.В., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.

Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 248655 від 15.08.2022 року та визнаних судом доведеними підтверджується:

направленням на огляд до КНП «ОКЗНПД» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 15.08.2022 року, у якому зазначено, що у водія виявлено порушення мови, почервоніння очей, тремтіння пальців рук, огляд ОСОБА_1 проводився в медичному закладі у лікаря-нарколога;

висновком щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 5388 від 15.08.2022, згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння;

довідкою інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Хоменко О., згідно якої ОСОБА_1 документований посвідченням водія НОМЕР_3 від 07.12.2021;

протоколом про адміністративне затримання АА № 048067 від 15.08.2022 року;

відеозаписом події.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, наркотичного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

За ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

За змістом апеляційної скарги, сторона захисту факт керування не оспорює, а оспорює лише досліджені докази на предмет їх допустимості.

Відповідаючи на доводи апелянта, що працівниками поліції були допущені порушення при складанні протоколу та доданих до нього документів, апеляційна інстанція виходить із наступного.

Так, в судовому засіданні суду першої інстанції було продемонстровано відеозапис учасникам процесу, з якого вбачається, що 15 серпня 2022 року о 21:21 автомобіль патрульної поліції рухається за транспортним засобом «КМЗ ДНЕПР 815701», д.н.з. НОМЕР_2 , однак мопед не зупиняється та починає пришвидшуватися, декілька екіпажів патрульних поліцейських переслідують водія. Далі о 21:43 патрульні поліцейські наздоганяють транспортний засіб та затримують водія ОСОБА_1 . Далі на відеозаписі зафіксовані події проведення огляду водія у медичному закладі лікарем-наркологом, зокрема, патрульні поліцейські та ОСОБА_1 о 22.28 годин заходять до лікаря-нарколога для проведення медичного огляду. Після обстеження лікар-нарколог підтверджує факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння та о 00:20 хв. патрульні поліцейські складають протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому, встановлюючи обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, місцевий суд послався на відеозапис подій, а також на пояснення працівників поліції, які повідомили, що увімкнули боді-камеру одразу, як виявили порушення водієм мотоциклу ПДР України, тому суддя цілком аргументовано уточнив час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме: 15 серпня 2022 року об 21 год. 21 хв., а тому доводи захисника, що суд прийняв на себе функцію обвинувача слід визнати безпідставними.

Окремо, апеляційний суд, звертаючись до практики Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях від 09 червня 2011 року по справі «Лучанінова проти України», від 30 травня 2013 року по справі «Малофєєва проти Росії», від 20 вересня 2016 року по справі «Карелін проти Росії», де зазначено, що суд не вправі самостійно, на шкоду особі змінювати формулювання правопорушення, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення, констатує, що в даному випадку фабулу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП місцевий суд не змінював. При цьому уточнення часу скоєння адміністративного правопорушення не впливає на кваліфікацію дій правопорушника, а тому порушень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод апеляційною інстанцією не встановлено.

Доводи апелянта про те, що протокол складений з порушеннями не знайшло свого підтвердження, а невідповідність часу вчинення адміністративного правопорушення були усунуті місцевим судом. При цьому, протокол відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735, зокрема в ньому зазначено місце складання, місце і дата вчинення правопорушення, суть правопорушення, анкетні дані особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його підпис.

Стосовно невірного часу складання протоколу відносно ОСОБА_1 , то апеляційний суд вважає, що ця обставина суттєво не впливає на суть прийнятого рішення щодо перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння під.

Посилання апелянта, що суд вийшов за межі своєї компетенції та допитав в якості свідків працівників поліції та витребував з КНП «ОКЗ НПД» ЗОР акт огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння без відповідного клопотання, є необґрунтованими, адже згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Закон не обмежує суд у зборі доказів, які покликані встановити істину у справі.

При цьому, факти викладені в матеріалах справи узгоджуються із поясненнями поліцейських та були правомірно оцінені судом першої інстанції, з чим погоджується і апеляційний суд.

Доводи щодо ненадання судом оцінки направленню, в якому не зазначено час та відсутній підпис поліцейського спростовуються змістом оскаржуваного рішення, а тому перевірці не підлягають.

Всі інші доводи, наведені адвокатом Щербиною К.В. в апеляційній скарзі були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.

Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

На переконання суду доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому посилання апелянта щодо порушення ст. 33 КУпАП безпідставні.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Щербини К.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.11.2022р., якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник

Дата документу Справа № 331/2813/22