Номер провадження: 33/813/173/23
Номер справи місцевого суду: 496/5592/22
Головуючий у першій інстанції Пасечник М. Л.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,

при секретарі Сидоренко А.О.,

за участю: представника ОСОБА_1 адвоката Чижова В.А.,

переглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Чижова Віталія Андрійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 06 грудня 2022 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №075551 від 31.10.2022, ОСОБА_1 31 жовтня 2022 року о 20.40 год. по вул. Іваново, в с. Латівка, Біляївського р-ну, Одеської області, керував транспортним засобом ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на відеозапис. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 06 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнанано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень без позбавленням права керування транспортними засобами. Також стягнуто судовий збір 496,20 гривень (а.с. 18-21).

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду першої інстанції, 22 грудня 2022 року адвокат Чижов В.А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова Біляївського районного суду Одеської області від 06 грудня 2022 року є незаконною і необґрунтованою, тому просить її скасувати, а провадження по справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, адвокат Чижов В.А. в інтересах ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 06 грудня 2022 року, мотивуючи тим, що копію повного тексту постанови суду він отримав 08 грудня 2022 року в електронному вигляді на свою електронну адресу, однак через суттєві перебої з електроенергією та доступом до інтернету в нього не було можливості підготувати апеляційну скаргу та подати її протягом десяти днів з дня винесення оскаржуваної постанови.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, а також для забезпечення права особи на доступ до правосуддя, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити адвокату Чижову В.А. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 06 грудня 2022 року.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Чижова В.А., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладаючи на нього відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Як зазначено у п. п. 1.3 та 1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння має наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним судом встановлено, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

1)протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №075551 від 31.10.2022, який підписаний ОСОБА_1 та в якому останній особисто зазначив, що згоден з порушенням (а.с. 1);

2)письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 31.10.2022, в яких він в тому числі вказав, що 31.10.2022 приблизно о 20.40 год він керував транспортним засобом ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 та його зупинили на блок посту для перевірки документів, він пред`явив технічний паспорт, паспорт, посвідчення водія в нього відсутнє. Після чого поліцейський почув від нього запах алкоголю, визвав патруль та ОСОБА_1 відвезли у відділ поліції де йому запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгера або в медичному закладі, однак останній відмовився оскільки дійсно вчора вживав алкогольні напої (а.с. 2);

3)відеозаписом, наданим поліцейськими (диск а.с. 4).

Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 31 жовтня 2022 року о 20.40 год. в с. Латівка по вул. Іваново, Біляївського р-ну, Одеської області, керував транспортним засобом ВАЗ2101 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, та на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими та відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис не може бути належним доказом у справі, оскільки така відеофіксація здійснювалась поліцейськими за допомогою власних мобільних пристроїв, що не передбачено чинним законодавством, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Положеннями чинної «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026,передбачено певний порядок застосування поліцейськими відеореєстраторів та портативних відеореєстраторів як пристроїв, призначених для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції яких дають змогу закріпити їх на службовому автомобілі або на форменому одязі поліцейського.

Положеннями вказаної «Інструкції» прямо не передбачено можливості використання поліцейським власного мобільного телефону як портативного відеореєстратора з метою фіксації події правопорушення.

Однак, відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 31, ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи , як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

В справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Апеляційним судом був досліджений наявний в матеріалах справи відеозапис, який із достатньою повнотою стан водія ОСОБА_1 , його поведінку, та те, що співробітники поліції під час складання протоколу про адміністративне діяли згідно до вимог чинного законодавства та у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння та оформлення результатів такого огляду.

Відеозаписом встановлено, що ОСОБА_1 підтвердив факт керування транспортним засобом, також чітко вбачається, що на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер останній відмовився, також відмовився пройти такий огляд в медичному закладі (диск а.с. 4).

Відеозапис є об`єктивним доказом по справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь якої особи та на якому зафіксовано достовірну, повну та переконливу фіксацію відповідних подій.

У виконання вимог ст. 266 КУпАП та ст. ст. 31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський використав технічні засоби з метою відеофіксації подій та долучив відеозапис як доказ до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №075551 від 31.10.2022, про що зроблений відповідний запис в протоколі, та який в подальшому був підписаний безпосередньо ОСОБА_1 ..

Таким чином, наданий працівниками поліції відеозапис апеляційний суд визнає належним та допустим доказом по справі, та бере його до увагу. Оскільки, надаючи такі докази, уповноважена особа виконувала свій обов`язок, передбачений ст. 251 КУпАП щодо збирання доказів, а тому посилання ОСОБА_1 на те, що поліцейські не наділені правом здійснювати відеофіксацію за допомогою власних мобільних пристроїв є не обґрунтованими та не приймаються до уваги апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 категорично не погоджується із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення та поясненнями за його підпису, про те, що через поганий зір він не міг прочитати зміст підписаних ним документів, поліцейський вимагав в нього поставити підписи, та про те, що останній вважав що підписує згоду із порушенням щодо керування ним транспортним засобом без посвідчення водія, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки суперечать усій сукупності доказів, які містять матеріали справи про адміністративне правопорушення, які були повно та всебічно перевірені та оцінені судом першої інстанції, та оцінюються апеляційним судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

ОСОБА_1 мав можливість відмовитись від підписання протоколу про адміністративне правопорушення, від пояснень, також мав можливість надати свої заперечення щодо складеного протоколу чи щодо нібито незаконних дій працівників поліції, також мав право вимагати від працівників поліції зачитати зміст підписуваних ним документів, що останній не зробив, а тому факт підписання ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень, дає обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 ознайомлений з їх змістом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення ним вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Зазначений висновок суду також відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати).

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката Чижова Віталія Андрійовича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 06 грудня 2022 року.

Апеляційну скаргу адвоката Чижова Віталія Андрійовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 06 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький