Справа № 287/2320/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Кононихіна Н.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, посвідчення водія НОМЕР_1 від 12.05.2021, непрацюючого, проживає у АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №001090 від 22.11.2022, 22.11.2022 о 21 год. 28 хв. в смт. Нові Білокоровичі водій ОСОБА_1 керував ТЗ ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу драгер алкотестер 6810, де було 0,52 % алкоголю, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представникадвокат Зарицький А.І. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи без їх участі.

Крім того до суду надійшли письмові пояснення представника Зарицького А.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , згідно яких представник вважає, що при складанні зазначеного протоколу та інших адміністративних матеріалів, поліцейські допустили ряд істотних порушень закону, що призвело до помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тому представник просить суд провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши та перевіривши матеріали справи, які складаються з: протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №001090 від 22.11.2022; чеку з результатом тестування на алкоголь №204; акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; розписки про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП; копії постанови про накладення адміністративного стягнення серія БАВ №334834 від 22.11.2022; копії посвідчення водія НОМЕР_1 від 12.05.2021; заявки на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою смс-повідомлення; копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки; розписки про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу; рапорту поліцейського СРПП ВП №2 Коротенського УПП в Житомирській області від 22.11.2022; пояснень представника Зарицького А.І. від 15.03.2023; DVD-R диску з портативного відеореєстратора поліцейського, - суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з наступних мотивів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Розвиваючи наведені гарантії та з метою закріплення належної правової процедури - однієї із найважливіших правових концепцій, законодавцем та іншими уповноваженими органами державної влади регламентовано, з-поміж іншого, процедуру зупинення транспортного засобу та проведення огляду водія на стан сп`яніння, які підлягають обов`язковому дослідженню у даній категорії справ.

Положеннями статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено вичерпні підстави для зупинення поліцейським транспортних засобів. Також цією нормою зобов`язано поліцейського поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Отже, зупинення транспортного засобу за відсутності законної на те причини заборонено, що збалансовує втручання органів державної влади у здійсненні людиною права на повагу до свого приватного життя. Тому безпідставне зупинення транспортних засобів є недопустимим.

При цьому, на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівником поліції надано диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Разом з тим, у матеріалах даної справи відсутні належні та допустимі докази порушення ОСОБА_1 таких положень ПДР України, які б відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» надали право працівнику поліції здійснити законну зупинку автомобіля, який перебував під його керуванням.

Постанова про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №334834 від 22.11.2022, хоч і містить посилання на порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху та наявність очевидних ознак, що свідчать про технічну несправність його транспортного засобу, проте вона не може братися судом до уваги, виходячи з наступного.

Так, за змістом цієї постанови ОСОБА_1 керував транспортним засобом маючи технічні несправності у вигляді непрацюючих задніх габаритів у темну пору доби, а також не користувався паском безпеки, чим скоїв правопорушення, передбачені ч.1 ст.121, ч.5 ст.121 КУпАП.

Проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до пункт 19.1 ПДР України, який встановлює порядок користування зовнішніми світловими приладами, вказує на те, що габаритні ліхтарі повинні бути ввімкнені у темну пору доби лише на причепах та транспортних засобах, що буксируються.

На доданому до матеріалів справи диску з відеозаписом події не зафіксовано рух транспортного засобу із порушеннями ПДР України, передбачених ч.1 ст.121, ч.5 ст.121 КУпАП, що унеможливлює суду дійти об`єктивного висновку з приводу того, чи здійснено працівниками поліції зупинку транспортного засобу ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_2 22.11.2022 о 21 год. 28 хв. в смт. Нові Білокоровичі під керуванням ОСОБА_1 без порушення вимог законодавства.

При цьому вказана постанова складена 22.11.2022 о 21 год. 35 хв., натомість протокол про адміністративне правопорушення серія ААБ №001090 складено 22.11.2022 року о 21 год. 30 хв., тобто протокол складено перед винесенням постанови, за якою особу має бути притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, де має бути вказано обґрунтовану причину зупинки транспортного засобу.

Суд зазначає, що водій не в змозі об`єктивно контролювати справність задніх зовнішніх світлових приладів під час руху. У цій ситуації варто зауважити, що суб`єктивною стороною адміністративного правопорушення є умисел, тобто водій повинен усвідомлювати, що з несправними зовнішніми світловими приладами він умисно продовжує керувати автомобілем, що є недоведеним.

Враховуючи обставини справи, суд вважає, що виявити порушення правил користування ременями безпеки під час руху транспортного засобу у темну пору доби на неосвітленій вулиці фізично неможливо. Тому дана обставина не могла бути підставою для прийняття поліцейським рішення про зупинення транспортного засобу.

Відтак, керуючись правовою доктриною «заборони використання «плодів отруйного дерева»» (fruit of the poisonous tree), сформульованою Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини»; «Тейксейра де Кастро проти Португалії»; «Шабельник проти України»; «Балицький проти України»; «Нечипорук і Ионкало проти України»; «Яременко проти України», вважаю, що всі наступні процесуальні дії та рішення, зокрема, вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та результат такого огляду, складання протоколу про адміністративне правопорушення є незаконними. Усі здобуті докази вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП є недопустимими.

Крім того, зупинка транспортного засобу чи вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння не можуть бути окремо оскаржені у судовому Порядку, оскільки вони є процесуальними діями, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення, а не рішеннями суб`єкта владних повноважень. Тому, відповідно до положень статті 251 КУпАП вони (дії) є предметом оцінки суду в якості доказів вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності (постанова Верховного Суду від 30.04.2021 у справі №686/4562/18).

Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП встановлює такий склад адміністративного правопорушення: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення суть скоєного правопорушення полягає у тому, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а не в стані алкогольного сп`яніння, як визначено ч.1 ст.130 КУпАП та в п.2.9а ПДР України.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Виходячи з того, що суть скоєного правопорушення, яке зазначене в протоколі та відповідно інкримінується ОСОБА_1 не відповідає діянню за яке ч.1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, тобто правопорушенням не являється, то відповідальність останнього виключається.

При цьому, відповідно до статті 251 КУпАП, протокол за своєю правовою природою не може бути самостійним беззаперечним доказом, оскільки обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до пунктів 6-7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 №1376, усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою; не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Однак протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №001090 від 22.11.2022 не відповідає наведеним вимогам, оскільки при його складанні було допущено виправлення у відомостях про час керування транспортним засобом та про документ на підставі якого встановлено особу.

Більше того, виправлений час керування транспортним засобом не відповідає часу керування ОСОБА_1 цим же транспортним засобом, який зазначено у постанові про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №334834 від 22.11.2022, що породжує обґрунтовані сумніви щодо обставин події правопорушення.

У протоколі наявні й інші невідповідності матеріалам справи.

У протоколі зазначено дві виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю із порожнини рота та нестійка хода. Однак в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, така ознака, як «нестійка хода» не значиться. На відеозаписах поліцейські її не називають.

Згідно вимог статті 256 КУпАП, при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Але, всупереч зазначеними вимогам, ОСОБА_1 фактично не було роз`яснено його права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП. На відеозаписах відсутній момент такого роз`яснення. Про це також свідчить відсутність підпису ОСОБА_1 поруч із відповідними посиланнями у протоколі.

Проігнорувавши цей початковий етап адміністративного провадження, поліцейські порушили право ОСОБА_1 бути обізнаним зі своїми правами, що в результаті вплинуло на реалізацію іншого права - права на самозахист, зокрема, що останній може висловити незгоду з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння та пройти його повторно у закладі охорони здоров`я, а також скористатися правовою допомогою захисника.

За змістом частини другої статті 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, Міністерством внутрішніх справ України встановлено певний порядок застосування вищевказаних технічних засобів відеозапису.

Так, пунктом 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року №1026 (далі - Інструкція №1026), включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Проте, у порушення вимог вищевказаної інструкції, працівниками поліції надано до суду диск, який містить два відеофайли, що не мають безперервного хронометражу. Тобто відеозапис події є фрагментарним та неповним. Вважаю, що це не дає змогу суду у повній мірі відтворити події того дня та встановити всі обставини та обов`язкові ознаки складу інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Більше того, на жодному із відеозаписів не зафіксовано моменту порушення ПДР України, які б зумовлювали виникнення у поліцейських права законно зупинити транспортний засіб та провести огляд на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння в закладах охорони здоров`я та оформлення результатів такого огляду визначено розділом III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.

Відповідно до пункту 3 розділу II цієї Інструкції, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Проте, матеріали справи не містять сертифікату відповідності використаного спеціального технічного засобу.

Пунктом 5 цього розділу Інструкції передбачено, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Проте, поліцейський не поінформував ОСОБА_1 про порядок проведення процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння та можливість заперечувати щодо його результатів.

На відеозаписах видно, що ОСОБА_1 не розуміє значення результатів тесту, декілька разів задає уточнюючі питання, зокрема, як вони вплинуть на його право керування транспортними засобами, що у свою чергу вказує на те, що він себе не вважав особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Натомість, працівники поліції ухилилися від прямої ствердної відповіді: не запитали, чи погоджується ОСОБА_1 із результатами огляду; не роз`яснили йому право проходження повторного огляду огляд у закладі охорони здоров`я. Навпаки, вони намагалися применшити значення результатів огляду та даної стадії адміністративного провадження, вказавши, що вони (поліцейські) лише складають протокол та тимчасово вилучать посвідчення водія, а ОСОБА_1 з метою доведення своєї невинуватості має у суді надати свою «історію події».

Відповідно до пункту 10 розділу II цієї Інструкції, результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Оглянувши чек тесту №204 технічного засобу Драгер 6810, вважаю, що неможливо дійти перевіреного висновку, що він відноситься до події інкримінованого правопорушення. Дата тестування є неповною (не видно цифрових показників дня проведення). Крім того, не співвідносяться хронологія подій: у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 о 21:28 ще керував транспортним засобом, тоді як відповідно до вищевказаного чеку о 21:26 вже проходило тестування.

Також, із відеозапису вбачається, що працівник поліції оголошуючи матеріали справи не акцентує уваги на зібраних документах, лише вказує, де необхідно ОСОБА_1 розписатися, без надання йому їх для вивчення. При цьому з відео вбачається, що ОСОБА_1 із вказаними документами фактично не ознайомлювався.

Крім того, процес роздрукування паперової квитанції з показником приладу Драгер не відображений на відеозаписі. При цьому поліцейським не озвучене питання ОСОБА_1 , чи згодний він з відповідним показником приладу.

Звертаю увагу суду на те, що пояснення, запитання та дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є не лише джерелом доказів, а й засобом захисту нею своїх інтересів, тому вони мають бути ретельно перевірені й оцінені судом. Неприпустимим є притягнення особи до адміністративної відповідальності у разі її обмови чи самообмови, а також за відсутності доказів її винуватості. У першу чергу це стосується, коли особа надає свої пояснення за відсутності захисника (постанова Верховного Суду від 09.12.2021 у справі №487/4245/18).

Отже, з матеріалів справи неможливо встановити результати огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , оскільки огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, тому він є недійсним (ч.5 ст.266 КУпАП).

Копія постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №334834 від 22.11.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121, ч.5 ст.121 КУпАП не може слугувати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки не містить жодних відомостей щодо предмету доказування.

До матеріалів справи не долучено сертифікат відповідності на прилад, долучено свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, але не ознайомлено з ними ОСОБА_1 перед початком процедури його освідування, що позбавляє суд можливості перевірити придатність приладу при фіксуванні стану алкогольного сп`яніння під час вищезазначеної події.

При цьому, згідно даних з портативного відеореєстратора поліцейського відеозапис здійснювався в темну пору доби, що позначилося на якості відеозаписів.

Рапорт поліцейського є недопустимим доказом у силу того, що він є документом внутрішнього користування. Необхідність його складання полягає у тому, що працівник поліції інформує начальника відділу поліції про правомірність своїх дій щодо складання протоколу. Отже, такий працівник поліції є зацікавленою особою. За таких обставин цей рапорт не може бути використаний в якості доказу вини особи, зазначеної у протоколі. Верховний Суд у постанові від 20.05.2020 року у справі №524/5741/16-а надав аналогічну правову оцінку рапорту поліцейського в контексті доказу.

Відповідно до частини першої статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проте, всупереч наведеній нормі, до матеріалів справи не долучено доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом в установленому законом порядку, що вчергове вказує на порушення порядку притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Відповідно до статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і (осадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно приписів статті 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з тим у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що виключає наявність складу адміністративного правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП.

Більше того, склад інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, який зазначено у протоколі (ознаки алкогольного сп`яніння), не відповідає складу адміністративного правопорушення (стан алкогольного сп`яніння), передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, тобто правопорушенням не являється. Відтак, дана особа не може бути піддана адміністративному стягненню на підставі зазначеної норми.

Згідно із частиною третьою статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України презумпції невинності.

Положеннями частини другої статті 6 Конвенції гарантовано кожному кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, що він вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Можливість застосування Конвенції до адміністративних проваджень підтверджена висновками Європейського суду з прав людини у справах «Надточій проти України», «Лучанінова проти України», який з- поміж іншого визнав, що ці провадження є кримінальними для цілей застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини у справі «Allenet De Ribemont проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

У справі «Надточій проти України» (§21) Європейський суд з прав людини підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

При цьому у справі «Коробов проти України» (§65), виснувано, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, підсумовуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено, поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння при зазначених в протоколі та встановлених судом обставинах, а поліцейські допустили ряд істотних порушень закону в частині процесуальних дій, пов`язаних із проведенням огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення його результатів, і оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, провадження на підставі п.1 ст. 247 КУпАП слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч.2 ст.284 КУпАП, постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 62 Конституції України, ст.ст.7,33-35,130,221,245,251,266,283,284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на користь держави за розгляд судом справи про адміністративне правопорушення.

Вилучене посвідчення водія НОМЕР_1 від 12.05.2021 повернути ОСОБА_1 .

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Н. Ю. Кононихіна