Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
26.01.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці Держмитслужби Селеша О. Я., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав в. о. заступника начальника УБК та ПМП Закарпатської митниці Держмитслужби Райков Д.,

в с т а н о в и в:
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2022 року, відносно
провадження у справі про порушення митних правил закрито за відсутності складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 472, ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України.
№ п/пНомер експортної декларації та інвойсу (рахунку-фактури)Кіль-ть місцьВага брутто (кг)Вартість (євро)ПродавецьПокупець
113.21HU72100028C7FA925600
114.21HU72100028C7FA843666
115.21HU72100028C7FA6873814
При цьому у протоколі про порушення митних правил вказано, що крім цього, загальна вартість товару становить не 31 121,49 доларів США, що на день подання митної декларації, за курсом Національного банку України, становить 841 048,93 грн, а 69 515,64 Євро, що на день подання митної декларації, за курсом Національного банку України, становить 2 224 966,23 грн. У протоколі про порушення митних правил також вказано, що керівник ТзОВ «Севен Ворлд» громадянин України ОСОБА_1 , у службові обов`язки якого входить виконання вимог встановлених МК України та іншими нормативно правовими актами України з питань митної справи: при підготовці та поданні до митного оформлення МД ІМ 40 ДЕ UA305160/2021/054860 від 05.09.2021 не задекларував, тобто не заявив за встановленою формою точні та достовірні відомості про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, чим вчинив правопорушення, що передбачене ст. 472 МК України; вчинив дії спрямовані на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю товару «рибальські товари, крісла, сумки, іграшки…», всього 256 найменувань, у кількості 107 вантажних місць, загальною вагою брутто 4468,417 кг, загальною вартістю 69 515,64 Євро, шляхом подання митному органу як підстави для переміщення даного товару документів, що містять неправдиві відомості щодо продавця, покупця та вартості товару, необхідної для визначення його митної вартості, чим вчинив правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.
Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) ст. 472 та ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України.
В апеляційній скарзі в. о. заступника начальника УБК та ПМП Закарпатської митниці Держмитслужби Райков Д. вказує на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню у зв`язку з необ`єктивністю її розгляду. При цьому, на думку апелянта, судом не досягнуто передбаченої ст. 23 КУпАП мети адміністративного стягнення, відповідно до якої, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи у дусі додержання законів та задля запобігання вчиненню нових правопорушень. Просить постанову суду скасувати, ухвалити нову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні передбачених ст. 472 та ч. 1 ст. 483 МК України адміністративних правопорушень, та призначити йому стягнення у виді штрафу 100 % вартості безпосереднього предмету порушення митних правил та їх конфіскації згідно з санкцією цих статей.
Заслухавши пояснення представника Закарпатської митниці Держмитслужби Селеша О. Я., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника, адвоката Сагайдака В. І., які належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вищевказаних осіб береться до уваги те, що від адвоката Сагайдака В. І. 25.01.2023 надійшла заява про розгляд справи без участі сторони захисту. Отже, враховуючи вищевказане, приписи ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає, що жодних підстав для відкладення судового засідання на інший день, немає.
Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу у межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Згідно з ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, ст. ст. 486, 489 МК України, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, ухвалити мотивоване законне рішення.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржувану постанову, дотримався вищенаведених норм права.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Так, відповідно до ст. 472 Митного кодексу України, недекларування товарів (крім тих, що переміщуються через митний кордон України громадянами), транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Частиною першою статті 483 Митного кодексу України передбачено відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі представник митного органу не заперечує той факт, що умислу на вчинення порушення митних правил у ОСОБА_1 не було. Водночас, апелянт вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на вимогах Закону. Зазначає, що товаросупровідні документи, які були подані митним органом суміжної країни є відмінними ніж ті, які були подані митним органам України.
Вищевказані твердження судом апеляційної інстанції не визнаються слушними, оскільки вони спростовуються наявними у справі доказами.
Апеляційний суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази констатує, що судом першої інстанції правильно встановлено, що митним органом не доведено належними та допустимим доказами факт недійсності, підробки товаросупровідних документів або факт неправдивості будь-яких відомостей у цих документах, а отже представниками митного органу не доведено наявність самої події порушення митних правил за ст. 472 та ч. 1 ст. 483 МК України.
При цьому, відповідно до протоколу про порушення митних правил, митним органам Угорщини, при вивезенні товару з території Євросоюзу подавалися 15 комплектів документів, експортних декларацій та рахунків (інвойсів), які вказують, що експортерами та отримувачами зазначеного товару були зовсім інші іноземні контрагенти та українські підприємства, - перелік яких наведено у таблиці. Також вказано, що загальна вартість товару становить не 31 121,49 доларів США, що на день подання митної декларації, за курсом Національного банку України, становить 841 048,93 грн, а 69 515,64 Євро, що на день подання митної декларації, за курсом Національного банку України, становить 2 224 966,23 грн.
Натомість, при перевірці доводів апеляційної скарги представника митного органу, судом апеляційної інстанції досліджені наявні у справі докази на предмет належності, допустимості та достатності, відтак встановлено, що при митному оформленні товару декларантом подані товаросупровідні документи, які не містили розбіжностей, ознак підробки, натомість у них зазначені всі відомості, що підтверджують фактичну вартість товарів.
В митній декларації ІМ 40 ДЕ UA305160/2021/054860 від 05.09.2021, заявлено загальну митну вартість товару «рибальські товари, крісла, сумки, іграшки…» у сумі 886 688,27 грн.
Після здійснення митного контролю та оформлення на митному посту «Мукачево», товар випущено у вільний обіг.
Згідно з матеріалами справи поставка товарів: «рибальські товари, крісла, сумки, іграшки...» на адресу ТОВ «Севен Ворлд» здійснено на виконання умов контракту від 15 березня 2021 року №1503/21, укладеного між компанією «EMPOLLIUM TRADE LTD», Словаччина (Продавець) та ТОВ «СЕВЕН ВОРЛД», Україна (Покупець), - копія якого міститься в матеріалах справи.
Відповідно до пункту 1.2. контракту Продавець продає, а Покупець купує Товар (товари народного вжитку) згідно з інвойсами до Контракту на кожну поставку.
Водночас, пунктом 2.1. контракту передбачено, що вид, кількість, ціна і вартість Товару узгоджується сторонами і вказуються в комерційних інвойсах до контракту.
Також пунктом 3.1. контракту визначено, що загальна сума цього контракту складається із сум комерційних інвойсів, виставлених компанією-продавцем на ім`я компанії-покупця.
Відповідно до пункту 6.2. контракту, конкретні терміни і умови поставки кожної партії товару узгоджуються сторонами додатково і відображаються в інвойсах.
Відповідно до вказаних умов, комерційні інвойси за кожну партію товарів виставлялись саме продавцем цих товарів, а саме: інвойс від 02.09.2021 № 0506 із вартістю товарів 31 121, 49 дол США виставлений компанією «EMPOLLIUM TRADE LTD», Словаччина.
Згідно з матеріалами справи, перевезення товарів здійснювалось на підставі міжнародної автомобільної накладної (CMR) від 03.09.2021 № 0903-1/2021.
Відповідно до відомостей, зазначених у міжнародній автотранспортній накладній (CMR), перевізнику товарів, для здійснення перевезення передано інвойс від 02.09.2021 № 0506, виставлений компанією «EMPOLLIUM TRADE LTD» (Словаччина).
На виконання вимог пункту 3.4 Розділу ІІІ Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затвердженим наказом Міністерства фінансів № 1066 від 09.10.2012 та пункту 1 частини першої статті 335 Митного кодексу України, саме перевізником зазначений інвойс від 02.09.2021 № 0506 із вартістю товарів у сумі 31 121, 49 доларів США, виставлений компанією «EMPOLLIUM TRADE LTD» (Словаччина), був наданий митному органу митниці, як підстави для переміщення через митний кордон України.
Відповідно до пункту 6.2. контракту конкретні терміни і умови поставки кожної партії товару узгоджуються сторонами додатково і відображаються в інвойсах. При цьому зазначено, що поставка товару здійснюється, згідно з Інкотермс 2000.
З інвойсу від 02.09.2021 № 0506 убачається, що поставка партії товарів здійснюється на умовах поставки CIP MARIUPOL.
Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги і те, що 01 січня 2000 року, Міжнародною торговою палатою прийняті «Інкотермс Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати», редакція 2000 року (далі - Інкотермс), які набрали чинності 01 січня 2000 року.
Відповідно до правил Інкотермс, термін «Інкотермс», означає, що продавець доставить товар названому ним перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики і будь-які додаткові витрати після доставки в такий спосіб товару.
Отже, враховуючи положення правил Інкотермс 2000, та положення контракту, а також інформацію, яка вказана в інвойсі, місцевим судом правильно встановлено, що документи, які були подані для митного оформлення (пропуску) товарів на митну територію України, видані продавцем товарів компанією «EMPOLLIUM TRADE LTD», і що ТОВ «СЕВЕН ВОРЛД» є покупцем товару, отже ОСОБА_1 будь-яких дій щодо складення, підписання товаросупровідних, комерційних документів, документів, пов`язаних із експортом товарів та їх перевезенням, не вчиняв та не зобов`язаний був такі вчиняти. Жодних доказів на спростування вказаних висновків суду представником митного органу не надано ні в суді першої інстанції, ні під час розгляду апеляційної скарги.
Тому, апеляційний суд вважає доводи апелянта про те, що належними доказами доведено той факт, що директор ТзОВ «Севен Ворлд», ОСОБА_1 , є відповідальною особою за оформлення, подання товаросупровідних документів на вказаний у протоколі про порушення митних правил товар, є такими, що спростовуються вищевикладеним. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що у матеріалах справи немає жодних даних про закріплення за ОСОБА_1 , як за директором ТзОВ «Севен Ворлд», службових повноважень щодо митного оформлення документів.
Правильними та обґрунтованими слід визнати висновки місцевого суду про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень за ст. 472, ч. 1 ст. 483 МК України, оскільки митним органом на підтвердження доводів апеляційної скарги не доведено, що відправником товару є вказані у протоколі про порушення митних правил компанії (ADC Blackfire EntertainmentGmbH, Fox Int. Group Ltd, Dutch Tackle Company BV, Cipher Europe s.r.o. «Nash Tackle Sp.zoo», «FISH Kereskedelmi Kft.»), а отримувачем українські компаніЇ (Domigr, Dia Group Plus LTD, LLC Santer Optima, «UKRTOMSOYUZ LLC», LLC Santer Optima, UKRTOMSOYUZ LLC), у матеріалах справи відсутні відомості про те, що між вказаними компаніями (іноземними та українськими) укладалися які-небудь угоди на покупку товарів, які зазначені у протоколі про порушення митних правил; при цьому, митним органом не надано, у тому числі, жодних доказів, які свідчать про те, що відправниками товару є саме вищезазначені іноземні компанії, або що отримувачами є українські компанії, а не особа, відносно якої складено протокол про порушення митних правил директор ТзОВ «Севен Ворлд», ОСОБА_1 та відповідне товариство. При цьому жодних копій угод, укладених між фірмами, компаніями (ADC Blackfire EntertainmentGmbH, Fox Int. Group Ltd, Dutch Tackle Company BV, Cipher Europe s.r.o., «Nash Tackle Sp.zoo», «FISH Kereskedelmi Kft.»), а отримувачем українські компанії (Domigr, Dia Group Plus LTD, LLC Santer Optima, UKRTOMSOYUZ LLC,, LLC Santer Optima, UKRTOMSOYUZ LLC), митним органом не додано; матеріали справи не містять і яких-небудь документів, які підтверджують, що українські компанії укладали будь які угоди на покупку товарів, які вказані у протоколі про порушення митних правил, на підтвердження цього відсутні договори, контракти чи документи, що підтверджують оплату товару тощо. Посилання митного органу виключно на інформацію в листі Угорської Митниці, без надання підтверджуючих документів, апеляційний суд вважає необґрунтованими і такими, що до уваги не беруться. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутній офіційний переклад вказаного листа, натомість міститься лише інформація щодо перекладу: «Переклад: Авраменко К.О.». При цьому, яких-небудь відомостей про особу, яка здійснила такий переклад матеріали справи не містять, що унеможливлює їх дослідження судом та не може визнаватись належним та достовірним доказом у справі.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції при перевірці наявних у справі доказів встановив, що матеріалами справи взагалі не доведено, що вказаний у відповідях, які надані митними органами Угорщини товар, був предметом договору між суб`єктами господарювання «Empollium Trade LTD » (Kemp House, 160 City Road, London, EC1V 2NX, United Kingdom), покупцем ТзОВ «Севен Ворлд», та є тим самим, що зазначений у протоколі про порушення митних правил, та який ввозився у відповідності до документів, які були подані до митного оформлення.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що винуватість директора ТзОВ «Севен Ворлд» ОСОБА_1 у передбачених ч. 1 ст. 483 МК України та ст. 472 МК України порушеннях митних правил не доведена та спростована стороною захисту, а представником митного органу не заявлялось клопотань про направлення матеріалів справи до митного органу для проведення додаткової перевірки, і не вказувалось на те, що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження винуватості директора ТзОВ «Севен Ворлд» ОСОБА_1 не вичерпані.
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а відтак підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли підтвердження та визнаються безпідставними, задоволенню не підлягає.
Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 472 та ч. 1 ст. 483 МК України.
Таким чином, оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування суд апеляційної інстанції не вбачає.
Приймаючи рішення також беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що представником митного органу не надано жодних належних та допустимих доказів у спростування доводів сторони захисту, які б підтверджували висновки суду першої інстанції, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось; що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження винуватості директора ТзОВ «Севен Ворлд» ОСОБА_1 у вчиненні проступку вичерпані.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав в. о. заступника начальника УБК та ПМП Закарпатської митниці Держмитслужби Райков Д., залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2022 року, якою провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 закрито за відсутності складу передбачених ст. 472 та ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України адміністративних правопорушень, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН