Справа № 946/436/23
Провадження № 3/946/401/23
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 березня 2023 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бальжик О.І., за участю секретаря Недялкова Я.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу з організації несення служби в місті Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в ТОВ «ОТП Лізинг», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

І. Суть справи

1.1. Згідно наданих матеріалів, 13.01.2023 року о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Skoda Octavia» державний номер НОМЕР_1 по вул. Портовій, 7 в м.Ізмаїлі Одеської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився.

ІІ. Процедура та позиції сторін

2.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 19.01.2023 року, справа №946/436/23 передана на розгляд судді Бальжик О.І.

2.2. ОСОБА_1 , будучи своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, направивши адвоката з належним чином посвідченими повноваженнями.

2.3. Адвокат Денисенко В.І. надав письмові заперечення, якими просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В обґрунтування правової позиції пояснив, що: 1) не було законних підстав для зупинки транспортного засобу, оскільки в порушення чинного законодавства працівники поліції не були у спільному рухомому наряді з військовослужбовцями ЗСУ та відсутня така правова підстава як порушення комендантської години; 2) відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом; 3) до протоколу про адміністративне правопорушення був внесений додатковий запис: «Автомобіль було залишено без порушень правил дорожнього руху» після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено; 4) адреса складання протоколу та фактична адреса не збігаються; 5) при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, які передбачені Конституцією України; 6) на час проведення огляду медичний заклад - КУ «Ізмаїльська міська лікарня №1» припинено; 7) ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу; 8) ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду лікарем у медичному закладі, оскільки невизначена особа Ізмаїльської міської центральної лікарні його огляд фактично не розпочинала, особу не встановлювала, не оглядала, прохання взяти аналізи сечі і крові відхилила, запропонувавши продути трубку газоаналізатора «Алкофор 505», що суперечить вимогам законодавства; 9) копія акту про фіксацію відмови ОСОБА_1 від тестування на алкоголь з використанням газоаналізатора підписана лікарем ОСОБА_2 , в той час як згідно відеозапису невідома жінка пропонувала пройти тест на алкоголь; 10) відсутній сертифікат щодо відповідності газоаналізатора «Алкофор 505» Технічному регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки; 11) доданий до матеріалів справи відеозапис не є безперервним.

ІІІ. Релевантні джерела права й акти їх застосування

3.1. Кодекс про адміністративні правопорушення України (КУпАП).

Стаття 7. Забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом […].

Стаття 9. Поняття адміністративного правопорушення

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність […].

Стаття 130. Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Стаття 251. Докази

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 252. Оцінка доказів

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280. Обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність […].

3.2. Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 23.01.2019 року за №46 (далі - ПДР).

Пункт 2.5. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

3.3 Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395 (далі - Інструкція №1395).

X. Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статетю 130 КУпАП

3. Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

4. Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

6. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

3.4. Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок №1103).

[…] 3. Огляд проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) […].

6. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам хорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам […].

8. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду […].

10. Огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).

3.5. Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).

I. Загальні положення

[…] 6. Огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

7. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

III. Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів

[…] 7. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове […].

9. Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки […].

14. Якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений […].

16. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.

17. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

3.6. Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року №1026 (надалі - Інструкція №1026).

Розділ ІІ. Порядок застосування портативних відеореєстраторів та карт пам`яті до них, їх облік, зберігання та видача відеозаписів

[…] 5. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

3.7.Порядок здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 року №573 (надалі - Порядок №573)

Пункт 3. Терміни, що вживаються у цьому Порядку, мають таке значення:

3) патруль - спільний рухомий наряд, до складу якого входять поліцейські Національної поліції та військовослужбовці Збройних Сил і можуть залучатися військовослужбовці Національної гвардії та Держприкордонслужби, що виконує покладені на нього обов`язки на маршруті патрулювання, визначеному комендантом на території, де запроваджено комендантську годину.

Пункт 8.Під час дії комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування Збройні Сили, Держспецтрансслужба, Національна гвардія, Держприкордонслужба, Національна поліція, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС продовжують виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності.

На території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Дозволяється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях, де запроваджено комендантську годину, без виданих перепусток особам та рух транспортних засобів Збройних Сил, Держспецтрансслужби, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Національної поліції, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС, які залучаються до здійснення заходів під час запровадження комендантської години, транспортним засобам спеціалізованого призначення, які виконують невідкладне службове завдання, за умови ввімкнення спеціальних світлових сигнальних пристроїв.

Особи, які вчинили кримінальні та адміністративні правопорушення, затримуються в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України та Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Пункт 11. Контроль за дотриманням особами комендантської години та спеціального режиму світломаскування здійснюється патрулями, які підпорядковуються коменданту.

Відповідальність за екіпірування спільного рухомого наряду, який призначається для патрулювання, та підготовку до виконання завдань за призначенням покладається на відповідних командирів (начальників, керівників).

Завдання з координації та здійснення контролю за несенням патрульної служби покладається на коменданта.

Пункт 16. Патрулям на території, де запроваджено комендантську годину та встановлено спеціальний режим світломаскування, в установленому законодавством порядку надано право:

1) затримувати і доставляти в органи або підрозділи Національної поліції осіб, які вчинили або вчиняють правопорушення;

2) перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, або паспортні документи іноземця, особи без громадянства, документи, що підтверджують законність перебування на території України, та перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи; за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться.

ІV. Оцінка та висновки судді

4.1. За змістом статті 252 КУпАП орган (посадова особа) за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин в справі про адміністративне правопорушення, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

4.2. Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та надані письмові заперечення, суддя дійшла висновку про те, що невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення розцінюються критично, як обраний ним спосіб ухилення від відповідальності за скоєне та до уваги не беруться, оскільки викладені обставини об`єктивно спростовуються дослідженими та перевіреними у судовому засіданні доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №025494 від 13.01.2023 року (а.с.1);

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.01.2023 року (а.с.2);

відеозаписами (а.с.4);

інформацією КНП Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області «Ізмаїльська міська центральна лікарня» за вих.№01/06-85 від 26.01.2023 року (а.с.27, 41);

актом №1 про фіксацію відмови ОСОБА_1 від тестування на алкоголь з використанням газоаналізатора від 13.01.2023 року (а.с.28).

4.3. Надаючи оцінку доводам адвоката щодо відсутності правових підстав для зупинки транспортного засобу, суддя виходить з такого.

4.4. Статтею 35 Закону «Про Національну поліцію» (надалі - Закон) передбачено чіткі підстави для зупинення поліцейським транспортного засобу. Такими є порушення Правила дорожнього руху, якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху тощо. При цьому, поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинки з детальним описом підстави зупинки.

Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи (ч.2 ст.31 Закону).

4.5. Пунктом 8 Порядку №573 передбачено, що під час дії комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування Національна поліція продовжує виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності.

4.6. Дослідженням відеозапису, суддею встановлено, що на питання ОСОБА_1 щодо причини зупинки транспортного засобу, працівник поліції зазначив - рух транспортного засобу у комендантську годину.

4.7. Відтак, враховуючи, що уповноваженим органом державної влади прийнято рішення про обмеження чи заборону руху, а також зважаючи на те, що під час дії комендантської години Національна поліція продовжує виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності, суддя дійшла висновку про наявність правових підстав для зупинки транспортного засобу.

4.8. Що стосується доводів про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суддя виходить з такого.

4.9. Статтею 251 КУпАП дано визначення доказам. Чинний КУпАП не містить визначення поняття належності доказів, проте згідно з правовою доктриною належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. КУпАП не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

4.10. Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність, в тому числі, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Таким чином, об`єктивна сторона складу вказаного адміністративного правопорушення полягає в тому, що порушник обов`язково має керувати транспортним засобом.

4.11. Відповідно до п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

4.12. Касаційний адміністративний суд в складі Верховного Суду в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 року зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст.130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

4.13. Як вбачається з дослідженого відеозапису з відеореєстратора 13.01.2023 року о 23:29 годині автомобіль білого кольору здійснив лівий поворот та зупинився. Згідно з наступним відеозаписом з боді-камер 01339@330910 13.01.2023 року о 23:33 працівник поліції підійшов до ОСОБА_1 , який перебував за кермом автомобіля білого кольору; будь-яких інших осіб у салоні автомобілю не було. На запитання працівника поліції щодо руху транспортного засобу у комендантську годину, ОСОБА_1 пояснив, що він їде зі свого судна, сталася аварійна ситуація (відеозапис 01747@333310 - час 23:34:20, 23:35:36; відеозапис 01747@534210 - час 00:00:33). Переглядом всіх наданих відеозаписів, сукупна тривалість яких становить не менше однієї години, суддею встановлено, що ОСОБА_1 , починаючи від часу зупинки транспортного засобу до закінчення процедури оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, жодних заперечень щодо керування ним транспортним засобом не висловлював.

Таким чином, незважаючи на те, що в даній справі про адміністративне правопорушення відсутні прямі докази на підтвердження зупинення ОСОБА_1 саме під час керування транспортним засобом, даний факт суддею встановлено на підставі сукупності належних і допустимих непрямих доказів, які з урахуванням обставин цієї справи та висунутих на свій захист версій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що не узгоджувалися із наявними доказами, дозволили встановити винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

Крім того, доводи адвоката про те, що матеріали справи не містять прямих доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом спростовані відеозаписами 01339@330910 - час 23:35:00-23:35:20, 01747@333310 - час 23:33:50-23:34:03, 01747@384010 - час 23:39:10-23:39:40, з яких вбачається, що ОСОБА_1 у присутності працівників патрульної поліції неодноразово вчиняє технічні дії з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі.

4.14. Версія адвоката на захист ОСОБА_1 , згідно з якою останньому при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не були роз`яснені права, які передбачені Конституцією України, спростовуються наданим відеозаписом 01747@534210 - час 00:06:15-00:06:46, а також його власноручним підписом в протоколі про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП (а.с.1).

Приймаючи таке рішення, суддя також враховує ту обставину, що ОСОБА_1 на пропозицію працівника патрульної поліції підписати складений ним протокол про адміністративне правопорушення, зауважив, що любить все читати, почав вголос читати зміст протоколу, після чого власноручно підписав його та надав письмові пояснення, згідно з якими викладені у протоколі обставини не відповідають дійсності (а.с.1, відеозапис 01747@215110 - час з 00:22:45-00:31:30).

Також суддя звертає увагу, що ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції скористався своїм правом на правову допомогу, мав можливість представити свою версію подій та спростовувати надані докази в рамках змагального провадження.

4.15. Надаючи оцінку доводам адвоката про те, що: до протоколу про адміністративне правопорушення був внесений додатковий запис після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано ОСОБА_1 ; адреса складання протоколу та фактична адреса не збігаються; надані відеозаписи не є безперервними, суддя виходить з такого.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) надає «автономне» значення концепції «кримінальне обвинувачення», незалежне від категорій, що використовуються в національних правових системах держав - учасниць Конвенції («Адольф проти Австрії» (Adolf v. Austria), пункт 30).

Першочергова оцінка ЄСПЛ застосовності кримінального аспекту ст.6 Конвенції ґрунтується на критеріях, викладених у рішенні у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (Engel and Others v. the Netherlands) (пункти 82-83): 1) класифікація в національному законодавстві; 2) характер правопорушення та 3) суворість покарання, ризику якого піддається відповідна особа.

При цьому, в практиці ЄСПЛ перший критерій має відносну значимість та слугує тільки як відправна точка. Другий та третій критерії являються альтернативними та необов`язково застосовуються одночасно; для вирішення про застосовність ст.6 Конвенції достатньо, щоб розглядуване правопорушення за своїм характером вважалось «кримінальним» з точки зору Конвенції або щоб за вчинене правопорушення на особу покладалось покарання, яке за своїм характером та ступеню серйозності належало в цілому до «кримінальної» сфери («Озтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), пункт 54; «Лутц проти Німеччини» (Lutz v. Germany), пункт 55).

Аналізуючи вказані вище джерела права, враховуючи вид та розмір санкції, яка визначена національним законом за вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, порівнюючи її з санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, вважаю, що адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП з точки зору Конвенції можна вважати «кримінальним».

В основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права.

Як неодноразово наголошувалося у постановах Касаційного кримінального суду, порушення порядку отримання доказів, яке призводить до їх недопустимості, визначається правилами допустимості доказів, передбаченими главою 4 § 1 КПК та іншими статтями КПК, в яких такі правила сформульовані. Також Суд визнавав, що не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Сторона, яка стверджує про процесуальні порушення, має не лише довести наявність таких порушень, а й обґрунтувати, що ці порушення позначилися або могли позначитися на результаті судового розгляду, в тому числі на допустимості доказів, використаних у судовому розгляді.

Відтак, на думку судді, внесений працівником патрульної поліції додатковий запис: «Автомобіль було залишено без порушень правил дорожнього руху» після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано ОСОБА_1 , не є істотним порушенням чинного законодавства та ніяким чином не перешкоджало забезпеченню та реалізації його прав і свобод. Окрім цього, ані ОСОБА_1 , ані його захисник не обґрунтували, яким чином ці порушення позначилися або могли позначитися на результаті судового розгляду, в тому числі на допустимості доказів, використаних у судовому розгляді. Так само як і не обґрунтували, яким чином позначилася на результаті судового розгляду, в тому числі на допустимості доказів, перерва у відеозаписі тривалістю близько 14 хвилин із загальної тривалості більше ніж година, під час яких працівником поліції оформлявся протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали, долучені до нього.

Що стосується заперечень щодо невідповідності адреси складання протоколу та фактичної адреси, суддя враховує відомості відеозапису 01747@215110 - 00:23:40-00:23:50, за змістом яких на заперечення ОСОБА_1 щодо фактичної адреси, працівник патрульної поліції пояснив, що вул. Портова є найближчою юридичною адресою.

4.16. Доводи адвоката про те, що на час проведення огляду медичний заклад - КУ «Ізмаїльська міська лікарня №1» припинено, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та спростовуються наступними письмовими доказами: відомостями КНП Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області «Ізмаїльська міська центральна лікарня» за вих.№01/06-85 від 26.01.2023 року; наказом Департаменту охорони здоров`я та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації №29 від 21.12.2015 «Про впровадження в лікувально-профілактичних закладах області наказу МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»; додатком №1 до наказу Департаменту охорони здоров`я та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації №29 від 21.12.2015; рішенням Ізмаїльської міської ради №3910-VІІ від 13.07.2018 року «Про припинення КУ «Ізмаїльська міська центральна лікарня» шляхом реорганізації- приєднання до КНП Ізмаїльської міської ради «Ізмаїльська міська центральна лікарня»; рішенням Ізмаїльської міської ради №2579-VІ від 30.11.2012 року «Про реорганізацію мережі комунальних установ охорони здоров`я, що є власністю територіальної громади міста Ізмаїла» (а.с.27, 36-41).

4.17. Також, на думку судді, наявними відеозаписами спростовуються доводи ОСОБА_1 , що йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (відеозапис 01747@384010 - час з 23:50:34-23:52:50; 01747@534210 - 23:53:50-23:55:54).

4.18. Адвокат також заявляє іншу підставу недопустимості доказу, посилаючись на те, що копія акту про фіксацію відмови від тестування на алкоголь з використанням газоаналізатора підписана лікарем ОСОБА_2 , в той час як згідно відеозапису невідома жінка пропонувала пройти тест на алкоголь. Тому суддя розгляне ці доводи саме в цьому контексті.

Суд вже розглядав питання «належного суб`єкта» в контексті допустимості доказів у кримінальному провадженні. У своїй практиці Суд зазначав, що збирання доказів неуповноваженою особою є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті застосування приписів статей 412, 438 КПК (постанова ВС від 04 жовтня 2021 року у справі №724/86/20; постанова від 22 лютого 2021 року у справі №754/7061/15).

Виходячи з цієї позиції, докази є недопустимими не лише у випадку, якщо вони отримані особою, не уповноваженою на здійснення слідчої дії, але й у випадку, якщо вони отримані належним суб`єктом, але за процесуального керівництва неналежного суб`єкта.

Згідно з наданим відеозаписом 01747@384010 - час 23:50-23:52 огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 пропонує пройти медсестра. На її пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора ОСОБА_1 відмовився та висловив бажання здати аналіз крові або сечі. З погляду наведеної вище позиції, відмова від проведення огляду у медичному закладі отримана «неналежним суб`єктом», оскільки вона не уповноважена на його проведення. Отже відповідно до концепції «неналежного суб`єкта» Акт №1 про фіксацію відмови особи від тестування на алкоголь з використанням газоаналізатора мав бути визнаний недопустимим доказом.

Однак, суддя відзначає, що суд відступив від такого ригористичного підходу в оцінці допустимості доказів. У постанові від 31 серпня 2022 року Суд зазначив: «У разі визнання доказів недопустимими суд має вмотивувати свої висновки про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зазначивши, які саме й чиї права і свободи було порушено і в чому це виражалося. Оцінюючи докази на предмет допустимості відповідно до критеріїв, встановлених кримінальним процесуальним законом, суд виходить з обставин конкретної справи і також повинен вмотивувати своє рішення».

В цій справі також вважаю, що правило «належного суб`єкта» не можна застосовувати без оцінки впливу «неналежності» на права і свободи ОСОБА_1 і на справедливість провадження в цілому. Такий підхід перетворив б це правило на грубий і невибірковий інструмент, який суперечив би забезпеченню справедливості судового розгляду, що передбачає зважування конкуруючих інтересів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також зацікавленість суспільства в ефективному відправленні правосуддя.

На думку судді, адвокат не навів доводів, яким чином сам факт того, що пропозиція медичної сестри пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, істотно порушив права ОСОБА_1 в обставинах цієї справи. Таким чином, суддя не вважає, що сама по собі пропозиція медичної сестри пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора, є достатньою підставою для визнання Акту №1 про фіксацію відмови особи від тестування на алкоголь з використанням газоаналізатора, який підписаний безпосередньо лікарем, недопустимим доказом.

Приймаючи таке рішення, суддя також звертає увагу на той факт, що нормативні акти, на які посилається адвокат, передбачають, що безпосередньо лікарем здійснюється саме огляд особи на стан сп`яніння. Разом з тим, медичний огляд ОСОБА_1 не проводився через його відмову.

4.19. Щоб не повертатися до цього питання, на цих підставах суддя відхиляє також і довід адвоката про те, що сертифікат щодо відповідності газоаналізатора «Алкофор 505» Технічному регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки відсутній.

Крім іншого, медичним закладом на запит суду за клопотанням адвоката надані наступні належним чином завірені документи: сертифікат калібрування, свідоцтво про повірку, сертифікат перевірки типу, сертифікат відповідності, Декларація про відповідність, обкладинка інструкції на засіб вимірювальної техніки (а.с.29, 30, 45-49).

4.20. Що стосується доводів адвоката про те, що ОСОБА_1 відмовився продувати газоаналізатор, вимагаючи взяти зразки крові або сечі, суддя вважає необхідним зазначити, що за змістом розділу ІІІ Інструкції №1452/735, а також пунктів 9, 10, 12 Порядку №1103 проведення лабораторних досліджень обов`язкове лише для визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, а також у разі якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами. В усіх інших випадках заклади охорони здоров`я мають право використовувати спеціальні технічні засоби (законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).

4.21. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини вказує на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати мотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення.

Суддя вважає за можливе не давати оцінку іншим доводам адвоката, оскільки вони на висновки суду не впливають.

4.22. Таким чином, розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому ст.279 КУпАП, з`ясувавши в повному обсязі обставини, передбачені ст.280 КУпАП, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суддя дійшла висновку про те що, є підстави вважати про наявність вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

4.23. Беручи до уваги характер правопорушення, ступінь вини та особу правопорушника, а також, враховуючи мету адміністративного стягнення, передбачену ст.23 КУпАП, суддя доходить до висновку про те, що з метою виправлення й попередження нових правопорушень до ОСОБА_1 доцільне застосування адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами.

V. Судові витрати

5.1. На підставі ч.1 ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі, передбаченому п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року (зі змінами), а саме в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 536 гривень 80 копійок.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 130, 247, 251, 252, 266, 276-280, 283, 285 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

2. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

3. Копію постанови надіслати для відома ОСОБА_1 , для виконання - до відділу з організації несення служби в місті Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя: