Справа №333/3674/22
Провадження №3/333/119/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 березня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №067482 від 15.08.2022 року, ОСОБА_1 15.08.2022 року, о 09 год. 45 хв., у м. Запоріжжя по вул. Оріхівське шосе, буд.8 керував транспортним засобом «Saipa Tiba», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння а саме: сповільненість мови; неприродна блідість обличчя; звужені зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законодавством порядку ОСОБА_1 відмовився під час відеозапису. Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсторонено, автомобіль припарковано без порушень, про повторність попереджено, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

25.08.2022 року справа відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП з Управління патрульної поліції Запорізької області надійшла до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

У судові засідання, призначені на 04.10.2022 року, 06.12.2022 року, 26.01.2023 року та 06.03.2023 року та 27.03.2023 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином повідомлявся у встановленому законом порядку.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суд направляв ОСОБА_1 повістки на адресу, зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення ( АДРЕСА_1 ). Судові повістки повернулися із зазначенням «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №067482 від 15.08.2022 року ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про складення відносно нього вказаного протоколу та попереджений про розгляд справи у Комунарському районному суді м. Запоріжжя.

Таким чином, ОСОБА_1 достеменно знав про наявність стосовно нього в суді справи про адміністративне правопорушення, але особисто не доклав зусиль для дізнання про дату судового розгляду. З боку останнього суду не надано жодних належних та допустимих доказів (висновку спеціаліста, довідки медичної установи тощо), які б спростовували факт наявності у останнього стану наркотичного сп`яніння.

Оцінюючи вказані обставини, поведінку ОСОБА_1 , суддя дійшов до висновку, що останній зловживає своїми правами, а його неявка у судові засідання без поважних причин свідчить про затягування розгляду справи і впливає на розумні строки розгляду справи, тому було прийнято рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Під час прийняття вказаного рішення суддя також враховував положення ч.2 ст.268 КУпАП, відповідно до яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП не є обов`язковою.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , дослідивши матеріали вказаної справи, суддя дійшов до такого.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Зважаючи на характер та суворість адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд вважає, що провадження відносно ОСОБА_1 у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є кримінальним. Відповідно, воно підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні статті 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

Процес притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, регулюється нормами: Кодексу України про адміністративні правопорушення; Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція № 1452/735); Порядком направлення водії транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 (далі Порядок); Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 (далі Інструкція №1395); ЗУ «Про Національну поліцію».

Пунктом п.2.5 Правил Дорожнього руху України, передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Згідно п.п.9, 12 Розділу ІІ «Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів» Інструкції № 1452/735 з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п.8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №067482 від 15.08.2022 року, працівники поліції долучили:

- копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №067492 від 15.08.2022 року відносно ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.08.2022 року (час направлення: 10 год. 11 хв.), згідно з якими огляд не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду. Підставою для проведення огляду став факт встановлення у ОСОБА_1 ознак сп`яніння: сповільнення мови, неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, що не реагують на світло;

- довідку з УПП про наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія;

- відеозапис з відеофайлом «ААБ №067482».

При дослідженні вказаного відеозапису під час судового розгляду було встановлено, що він складається із декількох відеофрагментів.

Перший відеофрагмент фіксує спілкування працівника поліції та ОСОБА_1 з приводу позбавлення його права керування транспортним засобом, передачу останнім документів на автомобіль і закінчується промовою працівника поліції про те, що на ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП. Жодних дій щодо виявлення ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не відбувалося, питання з цього приводу з боку працівника поліції останньому не ставилися (початок: 09:46:45, закінчення 09:55:24).

З другого відеофрагменту вбачається, що поліцейський, який складав протокол, передбачений ч.3 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 передає поліцейському, на якому знаходиться нагрудна відеокамера документи ОСОБА_1 (початок: 10:10:32, закінчення 10:11:05).

На третьому відеофрагменті працівник поліції, на якому перебуває нагрудна відеокамера, підходить до ОСОБА_1 , який на той час перебував в автомобілі і запитує, чи згодний останній пройти освідування на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння у медичному закладі. На що ОСОБА_1 погоджується. Після цього, працівник поліції повертається до приміщення, де інший поліцейський, який, не спілкуючись із ОСОБА_1 заповнює бланк направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (початок 10:11:06, закінчення 10:13:32).

Четвертий відеофрагмент починається із фрази працівника поліції: « ОСОБА_2 , Ви відмовляєтеся від проходження від огляду на стан алкогольного сп`яніння у спеціальному медичному закладі, я Вас правильно розумію?». Після цього, ОСОБА_1 відповідає: «Так». Працівник поліції зазначає, що на останнього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. У подальшому, поліцейський зазначає, що ОСОБА_1 відсторонений від керування транспортним засобом (початок 10:16:33, закінчення 10:17:15).

З п`ятого відеофрагменту вбачається, що працівник поліції, на якому розташована нагрудна відеокамера і який спілкувався з ОСОБА_1 , направляється у приміщення, де складалися документи іншим працівником поліції і зазначає останньому, що вони нікуди не їдуть. При цьому працівник поліції відстебнув з одежі нагрудну камеру та поклав її у невстановлене місце, але звук на ній не виключив. Пояснюючи причину відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, працівник поліції зазначив, що від останнього під час спілкування почув запах марихуани. На питання, коли ОСОБА_1 вживав наркотичні засоби, останній відповів, що учора. Потім працівник поліції зазначив (пряма мова): «Брат, ну ми можемо і не їхати. Сенс тобі втрачати час». На що ОСОБА_1 задав питання: «Так це що мені необхідно відмовлятися?». На це поліцейський відповів: «Виходить, так». У подальшому, працівник поліції, повернув на свій одяг відеокамеру, вийшов з приміщення, підійшов до ОСОБА_1 повідомив і запитав: «На Вас буде складено два протоколи у т.ч. за ч.2 ст.130 КУПАП, ст.126 КУпАП та одна постанова за ст.126 КУпАП. Якщо Ви відмовилися від одержання протоколу за ст.130 КУпАП, сенс Вам отримувати інші протоколи?». На це ОСОБА_1 зазначив, що не бажає отримувати документи. Після цього, працівник поліції вказує на те, що ОСОБА_1 в принципі може далі їхати (початок: 10:17:20, закінчення: 10:23:00).

Відповідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Законодавець чітко визначив участь свідків у процесі огляду на стан сп`яніння лише за відсутності технічної можливості, тобто присутність свідків є необхідною лише, якщо не має можливості застосування технічних засобів відеозапису. Проте, така можливість у даному випадку була реалізована працівниками поліції.

Вказана зміна до ст.266 КУпАП набула чинності 17.03.2021 року у зв`язку з прийняттям ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху». Системний аналіз вказаного Закону свідчить, що поліцейським надається право не використовувати свідків, а обмежитися лише відеозаписом процесу не тільки для підтвердження стану сп`яніння у водія транспортного засобу, а і у разі відмови останнього від проходження такого огляду.

Водночас, на думку суду, така відмова має бути висловлена водієм однозначно і без допомоги та підбурювання на цей інших осіб. В даному випадку, з дослідженого відеозапису вбачається, що працівник поліції фактично сам пропонує не їхати ОСОБА_1 до медичного закладу з метою проведення огляду та радить останньому відмовиться від проходження такого огляду.

Крім того, з наданого суду відеозапису також вбачається, що працівник поліції, на якому знаходиться нагрудна камера, не вказує ОСОБА_1 про ознаки наркотичного сп`яніння, які він виявив під час спілкування з останнім, зазначаючи при цьому, що буде складено протокол за ч.2 ст.130 КУпАП, фактично дозволяє ОСОБА_1 продовжити керувати автомобілем після складання протоколу про адміністративне правопорушення та хизується перед іншим працівником поліції про те, що фактично вмовив ОСОБА_1 не їхати на огляд у медичний заклад.

Також, фактично усі документи складаються іншим працівником поліції, який навіть не бачив ОСОБА_1 і, відповідно, його стан.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським не роз`яснюється ОСОБА_1 права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституцією України та ст.268 КУпАП.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суддя вважає, що в цій справі відсутні належні, достатні і допустимі докази, а також поза розумним сумнівом, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку щодо винуватості ОСОБА_1 .

Враховуючи, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому на думку суду, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі, зокрема, відсутності складу адміністративного правопорушення, тому, вважаю за необхідне провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Керуючись ст.ст. 130, 245, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод