П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2023 м. Бар Вінницької області

Суддя Барського районного суду Вінницької області Салдан Ю. О., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, директора ТОВ «Пфаннер Бар», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

У С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 , генеральний директор ТОВ «Пфаннер Бар», вчинив порушення порядку ведення податкового обліку, чим порушено пп. «б» п. 200.4, п.200.7, п.200.9 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «Пфаннер Бар» за серпень 2022 року завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника податків у банку (рядок 20.2.1 декларації) на 1539873 гривень, та занижено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду (рядок 21 декларації) на 1539873 гривень. Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 163-1 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, направивши для участі у справі свого захисника адвоката Радзієвського А. М., повноваження якого підтверджено ордером на надання правничої допомоги, до якого додано витяг з договору, в якому зазначені повноваження адвоката як захисника, засвідчений підписами сторін.

У судовому засіданні захисник зазначив позицію клієнта про те, що він своєї вини не визнає. В обґрунтування позиції захисту зазначив, що вважає, що закінчився строк притягнення до адміністративної відповідальності. Зазначив також, що і стосовно суті порушення не вбачає підстав для притягнення до відповідальності, оскільки у протоколі не вказано, у чому саме полягає суть порушення, які саме службові обов`язки порушив директор Товариства ОСОБА_1 , який стосунок до подання декларації, яку подає бухгалтер, має він, як директор.

Позиція захисту деталізована у письмовому клопотанні про закриття провадження у справі, підписаному ОСОБА_1 . Так, клопотання мотивовано тим, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом у зв`язку із порушенням вимог щодо його оформлення, оскільки викладаючи суть порушення необхідно не лише вказувати факт порушення порядку ведення податкового обліку і його наслідки, але й зазначати, чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх службових обов`язків, встановивши, коли і ким такі службові обов`язки для неї були визначені.

У клопотанні також зазначено, що частиною 1 статті 163-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку, до чого не може бути прирівняне заниження податків чи доходів від діяльності підприємства, значення має порушення самого порядку або процедури ведення податкового обліку (неподання, несвоєчасне подання певних документів, звітів та інше), а в даному випадку таких порушень встановлено не було. Крім того, вказано, що правопорушення вчинено у серпні, воно не є триваючим, і тримісячний строк накладення стягнення закінчився.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, які визначені статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Із статті 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 163-1 КУпАП передбачено відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Згідно з підпунктом «б» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету. Не підлягає бюджетному відшкодуванню сума від`ємного значення, до розрахунку якої включено суми податку, сплачені отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам товарів/послуг, які використані або будуть використані в операціях з першого постачання житла (об`єктів житлової нерухомості), неподільного житлового об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта житлової нерухомості. Суми такого від`ємного значення зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду до її повного погашення податковими зобов`язаннями.

Згідно з пунктом 200.7. статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Відповідно до пункту 200.9 Податкового кодексу України форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Згідно з пунктом 200.10 Податкового кодексу України у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 200.11 Податкового кодексу України контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку у порядку, передбаченому підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.

Отже, отримавши податкову декларацію із заявленою до бюджетного відшкодування сумою ПДВ, контролюючий орган має право відповідно до встановлених Податковим кодексом строків провести відповідну перевірку, що і було зроблено у цій справі, зокрема проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Пфаннер Бар» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень, липень, серпень 2022 року у податкових деклараціях з податку на додану вартість, зокрема за серпень 2022 року від 20.09.2022 №, з урахуванням уточнюючого розрахунку від 23.09.2022 №, від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету (про що вказано в акті перевірки).

Податковим кодексом України надано визначення триваючого правопорушення у податкових правовідносинах.

Так, згідно з пунктом 111.5 ст. 111 Податкового кодексу України (в редакції Закону України від 16 січня 2020 року № 466-IX, який набрав чинності 01.01.2021) триваюче правопорушення - безперервне невиконання норм цього Кодексу платником податків, який вчинив певні дії чи допустив бездіяльність і не вчиняв подальших дій для його усунення до моменту виявлення такого правопорушення контролюючим органом.

Отже, строк накладення адміністративного стягнення у цій справі слід рахувати не з серпня 2022 року, а з часу виявлення порушення контролюючим органом, що зафіксовано в акті перевірки від 30.11.2022. Відтак, строк накладення адміністративного стягнення на момент розгляду справи не закінчився.

Відповідно до частини 3 статті 65 Господарського кодексу України для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.

Згідно з частиною 1 статті 42 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» посадовими особами товариства є члени виконавчого органу, наглядової ради, а також інші особи, передбачені статутом товариства.

Згідно з частиною 5 статті 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» статутом може бути встановлено, що виконавчий орган товариства є колегіальним, та визначено його кількісний склад. Назвою колегіального виконавчого органу є "дирекція", а його голови - "генеральний директор", якщо статутом не передбачені інші назви.

Згідно з Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» податкову декларацію з податку на додану вартість підписує керівник і головний бухгалтер.

Отже, генеральний директор товариства з обмеженою відповідальністю в силу норм законодавства є особою, яка є відповідальною за господарську і фінансову діяльність товариства.

У своїх поясненнях у протоколі ОСОБА_1 , котрий є генеральним директором ТОВ «Пфаннер Бар», не оспорював того, що він, як генеральний директор, є особою відповідальною за фінансового-господарську діяльність платника податків, таких зауважень до акту перевірки також не висловив. Натомість у своїх поясненнях у протоколі зазначив, що порушень податкового законодавства не допускав, із висновком акта перевірки не згоден.

Проте даних про оскарження дій контролюючого органу щодо проведення перевірки чи її результатів матеріали справи не містять, позицією захисту такі аргументи і докази суду не представлені.

У клопотанні про закриття провадження у справі ОСОБА_1 не виклав своїх конкретних аргументів щодо того, у чому саме висновки податкового органу про завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, є помилковими.

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, надавши оцінку доводам захисника, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується такими доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення № 652 від 30.11.2022, який складено головним державним інспектором ГУ ДПС у Вінницькій області Смеричинським В.В., з якого встановлено дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за таке правопорушення. Протокол підписаний ОСОБА_1 ;

- даними акта документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Пфаннер Бар» №10624/02-32-07-03/304245482 від 30.11.2022. Відповідно до цього акта перевіркою встановлено порушення ТОВ «Пфаннер Бар»:

пп. «б» п. 200.4, п.200.7, п.200.9 ст. 200 Податкового кодексу України Податкового кодексу України, та п. 5 р V «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, в результаті чого: завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника податків у банку (рядок 20.2 (20.2.1) декларації) за серпень 2022 року на 1539873 гривень; занижено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду (рядок 21 декларації) на 1539873 гривень. Акт підписаний генеральним директором ТОВ «Пфаннер Бар» ОСОБА_1 і головним бухгалтером Н. Солоненко, в акті вони вказали, що із актом перевірки ознайомлені, із висновками перевірки не згодні.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його майновий стан, вважаю, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 163-1 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`яти неоподаткованих мінімуми доходів громадян.

Керуючись ч. 1 ст. 163-1, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 163-1 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`яти неоподаткованих мінімуми доходів громадян, що становить 85 (вісімдесят п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок на користь держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду, через Барський районний суд Вінницької області, протягом 10-ти днів з дня її винесення.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Суддя Юлія САЛДАН