ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Олійнича Ю.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , на постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 06 лютого 2023 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави 0,2 розміру мінімальної заробітної плати судового збору, тобто 536 грн. 80 коп. за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно постанови суду, 08.01.2023 року о 01 год. 40 хв. ОСОБА_1 в м. Чернівці по вул. Ярослава Мудрого, 56 керував транспортним засобом «SUZUKI» д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» 6820, проба позитивна 2,20%, чим допустив порушення пункту 2.9а Правил дорожнього руху України.

Адвокат Олійнич Ю.В. у своїй апеляційній скарзі в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , вважає, що вказану постанову суд прийняв з порушенням норм матеріального права, остання є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

ЄУНСС №726/100/23 Головуючий у І інстанції: Байцар Л.В.

Провадження №33/822/149/23 Доповідач: Станковська Г.А.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Стверджує, що уповноваженими особами Національної поліції було допущено грубе порушення процесуальних та конституційних прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а саме поліцейськими було допущено порушення вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, зокрема в якості підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення використано результати акту огляду на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу приладу Alcotest Drager 6820 або Alcotest Drager 7510 та чек Drager №1382, які є недопустимими доказами в силу грубих порушень допущених під час застосування технічного приладу, наявності істотних розбіжностей у відомостях про технічний стан приладу тощо, а отже протокол не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Зазначає, що зупинення транспортного засобу за відсутності на те будь-яких законних підстав, тягне за собою незаконність проведення усіх подальших процесуальних дій, які свавільно вчинили працівники поліції.

Пропонуючи ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, працівником поліції, так і не було йому роз`яснено, які ж ознаки сп`яніння він помітив в його поведінці.

Крім того, що проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння проводилося виключно за допомогою приладу «Драгер», без роз`яснення порядку проходження такого огляду та направлення до закладу охорони здоров`я.

Отже, винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП є сумнівною, оскільки суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом".

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та додані до нього матеріали, не є належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, свідчить про недоведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому є достатніми підставами для закриття адміністративного провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу та події правопорушення.

Громадянин ОСОБА_1 та в його інтересах захисник Олійнич Ю.В. в судове засідання апеляційної інстанції не з`являлися, хоч і були належним чином повідомлені.

За таких обставин, відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Заперечення вини ОСОБА_1 в апеляційній скарзі у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути взяті судом до уваги та доводяться наступним.

Згідно диспозиції статті 130 КпАП України, відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Не дивлячись на наведені в апеляційній скарзі доводи, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується зібраними у справі про адміністративне правопорушення й розглянутими в судовому засідання доказами.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №386881 від 08.01.2023 року, яким встановлено, що 08 січня 2023 року о 01 год. 40 хв. в м. Чернівці по вул. Ярослава Мудрого, 56, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Suzuki д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законодавством порядку, із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820, результат - 2,20 проміле, чим порушив п.2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП .

При цьому, у ОСОБА_1 було тимчасово вилучено п/в НОМЕР_2 та видано йому тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом DT №260501.

З протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ознайомився та власноручно підписав. Будь яких заперечень, незгоди з порядком його огляду, зауважень чи клопотань не заявив (а.с.1).

Отже, на думку суду, протокол складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, оформлено компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, чітко викладено суть правопорушення, а тому є належним і допустимим доказом у справі.

Пунктом 2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, а саме глави І п.6., огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими в нього ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Відповідно до роздруківки з приладу Alcotest Drager, результат стану алкогольного сп`яніння позитивний та склав 2,20‰. З результатами огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його підпис в акті та на роздруківці (а.с.2,3).

Окрім того, у своїх поясненнях на окремому аркуші ОСОБА_1 зазначив, що він випив Revo, після чого їхав додому в с. Васловівці, по дорозі зупинили працівники поліції, освідування на місці проведено за його згоди на стан алкогольного сп`яніння, і результатом 2,20‰ погодився (а.с.4).

Апеляційним судом встановлено, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини були зафіксовані на відео з бодікамер працівників поліції - 476886, 476518 (а.с.7).

Дані відеозаписи ретельно було перевірено судом першої інстанції і обґрунтовано покладено в основу прийнятого рішення, як належний та допустимий доказ.

Отже, зазначені вище документи підтверджують керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, будь-яких зауважень, доповнень чи заперечень, останнім надано не було. Більш того, матеріали справи не містять жодних клопотань про те, що ОСОБА_1 не згідний із результатами проведеного огляду, а неправомірні дії працівників поліції щодо порушення його огляду на стан алкогольного сп`яніння, як про те твердить апелянт, не були предметом окремого оскарження в суді.

За таких обставин, вважаю, що підстав недовіряти наявним в матеріалах справи доказам та сумніватися в їх правдивості в суду немає.

Більше того, зупинка транспортного засобу ОСОБА_1 працівниками поліції є цілком обґрунтованою, оскільки останньому достеменно було відомо й він жодним чином не заперечував того, що їхав у комендантську годину, а отже, доводи сторони захисту з приводу безпідставного зупинення ОСОБА_1 не заслуговують на увагу суду.

При цьому, суд звертає увагу, що Указом Президента №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 введено воєнний стан. Воєнний стан - це особливий правовий режим, що передбачає надання відповідним органам державної влади повноважень з тимчасового обмеження конституційних прав громадян. Для цього українське законодавство наділило їх низкою повноважень. Тому правоохоронці можуть, серед іншого, зупиняти транспорт, перевіряти у громадян, у тому числі водіїв, документи, а в разі потреби проводити огляд транспортних засобів, особистих речей та багажу і застосовувати силу, спецзасоби чи вогнепальну зброю. Тобто, працівники поліції, як представники державного органу, наділені правом зупиняти ТЗ та вимагати від водіїв надавати для перевірки документи.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконливого висновку, що підстав вважати наявні в матеріалах справи докази невірними і неналежними, як на це посилається у своїй апеляційній скарзі апелянт, у суду немає, оскільки вони складені у відповідності до вимог законодавства. Будь-яких порушень законодавства, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

У п.52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

За таких обставин, огляд ОСОБА_1 проведено працівниками поліції у відповідності до вимог інструкції, який не суперечить вимогам закону, а тому висновки суду першої інстанції про винуватість останнього у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги сторони захисту їх не спростовують.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'HalloranandFrancis v. theUnitedKingdom), заяви №15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Приймаючи до уваги всі докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до остаточного висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а доводи апелянта такими, що не ґрунтуються на законі й задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Олійнича Ю.В. - залишити без задоволення, а постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 06 лютого 2023 року відносно ОСОБА_1 , якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська