Справа № 488/49/23
Провадження № 3/488/154/23
ПОСТАНОВА

25.01.2023 року Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Головіна Т.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 , громадянина України, працюючого в/ч НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, -
за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 31.12.2023 року о 22 годині 00 хвилин водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем Renault Duster, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 в м. Миколаєві по вулиці Океанівській в районі будинку № 20, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору „Драгер та в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав, суду показав, що в день пригоди він дійсно був зупинений екіпажем поліції за те, що в нього був забруднений номерний знак. В автомобілі з ним були малознайомі йому особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яких в цей день він підвозив додому. Він виконав вимоги поліцейських, витер номерний знак, після чого ті повідомили, що від нього тхне алкоголем, що він п`яний, на що він заперечив, у них виникла сварка, ті вимагали, щоб він продув Драгер на місці, однак він не погоджувався та просив проїхати в наркологію, щоб там пройти огляд у лікарів. На що поліція йому відмовила, пояснивши, що огляд у медичному закладі, якщо він не погодиться з результатами Драгеру. Він розумів, що має право на огляд в наркології, пояснив, що буде чекати свого адвоката та став йому телефонувати, однак поліцейський сказав, що цим він відмовився від проходження огляду та буде складено протокол. Вся ця суперечка тривала близько 20 хвилин і її свідками були особи, яких він підвозив. Тільки після цього інспектором було включено відеозапис, під час якої йому повторно пропонували пройти огляд, він не міг додзвонитися своєму адвокату, тому відмовився. Потім о 22.05 ще раз йому пропонували пройти огляд, на що він відповів, що буде тільки в наркології його проходити. Та надалі в четвертий раз знову повідомили, що потрібно пройти такий огляд, на що він нічого не відповідав, в цей час намагався вийти на зв`язок з адвокатом. Акт огляду йому не надавали взагалі, він цей документ не бачив, від підпису не відмовлявся.
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили в суді ту обставину, що ОСОБА_1 до включення поліцейськими камери, коли автомобіль того був зупинений за брудний знак, та між ними відбулася суперечка, бо той заперечував, що п`яний, вимагав проходження огляду на стан сп`яніння в наркології, на що поліцейські повідомили, що він повинен був продути Драгер, а якщо не погодиться тоді можливо проїхати в наркологію; і що така його поведінка значить, що він відмовився від проходження огляду. В цей час вони були на вулиці і чули, що відбувається. Потім вже було поліцейськими включено камеру, та вони сіли до машини, бо змерзли. Також, коли Армашов був біля водійської двері, йому знову пропонували пройти огляд, і він знову наполягав на його проходженні в наркології. Дослідивши представлені матеріали, допитавши з`явившихся осіб, приходжу до такого висновку.

Відповідно до статті 251 КупАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення.
При цьому суд враховує те, що обов`язок проводити повну фіксацію як факту вчинення адміністративного правопорушення, так і подальших процесуальних дій, що вчиняються поліцейськими, передбачений Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затв. наказом МВС України 18.12.2018 № 1026.
Відповідно до п. 5 розділу ІІ цієї Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).
Виключення законодавцем під час внесення змін у ч.2 ст.266 КУпАП обов`язкової присутності свідків під час огляду водія на стан алкогольного сп`яніння із встановленням обов`язкової відеофіксації процесу виявлення адміністративного правопорушення та процесуальних дій, що вчиняються поліцейським, на думку суду, є забезпечення збирання об`єктивних доказів вчиненого правопорушення, усунення суперечностей, які можуть виникати у ході вчинення цих дій, перевірка правильності та законності дій як поліцейських, так і інших учасників у ході їх вчинення.
Відповідно до відеозапису з нагрудного реєстратора патрульного, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 не був зупинений під час руху. Відеозапис, представлений суду, розпочатий о 21.55 годині, під час якої ОСОБА_1 стверджує, що вже протер свій номерний знак.
Хоча ОСОБА_1 не оспорює керування ним транспортним засобом в день пригоди, однак зазначений факт повинен бути також доведений відповідними доказами у данному випадку відеозаписом, оскільки відсутні свідки правопорушення з боку сторони обвинувачення.
Враховуючи, що відеозапис розпочато з моменту, коли ОСОБА_1 стверджує, що протер номерний знак що було підставою для зупинки його автомобілю, та допитані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яким у суду немає підстав не вірити, також підтвердили зазначені обставини, суд вважає, що представлений суду лазерний диск з відеозаписом процесу виявлення адміністративного правопорушенняне відображає повного перебігу подій оформлення адміністративних матеріалів та проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, тому його доводи, що на відеозапису відсутня частина подій, які відбулися з моменту його затримання, де йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, та він просив його пройти в наркології, відповідають дійсності.
Враховуючи встановлені судом обставини, трактуючи всі сумніви на користь обвинуваченого, такі доводи ОСОБА_1 суд бере до уваги та вважає достовірними.
Надалі, з представленого відеозапису слідує, що ОСОБА_1 з незрозумілих причин тричі пропонується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, чи в наркології. І тільки перший раз о 21.55 годині ОСОБА_1 дійсно відмовляється від цього.
Однак, з відеозапису також слідує, що після першої пропозиції пройти огляд, коли ОСОБА_1 відмовляється, о 22.02 інспектор телефонує іншому співробітнику поліції, якого просить під`їхати на допомогу, та в цей же час повідомляє йому, що «тут незрозуміло, чи буде 130 стаття, чи з ознаками сп`яніння ОСОБА_1 , чи ні».
Натомість, суд вважає, що така відмова ОСОБА_1 від походження огляду, отримана поліцейськими під час порушення процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння останнього, тому не може бути підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з огляду на наступне;
Порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, регулюється також Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року (надалі Інструкція №1395); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (надалі- Інструкція №1452/735); постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» - надалі Порядок.
Відповідно до розділу 10 п.4 Інструкції № 1395, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Так, за правилами ч.1 ст.266 КУпАП оглядові на стан сп?яніння підлягають не будь-які особи (як того захотілося працівнику поліції), а лише ті, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння. При чому, ознаки алкогольного сп`яніння з достатньою чіткістю визначені Інструкцією № 1452/735.
Відповідно до п.4 Розділу І цієї Інструкції такими ознаками є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Відповідно до п.5 Порядку, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з
МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду,
проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про
адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду,
проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з
яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або
долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі
встановлення стану сп`яніння.
Враховуючи встановлені судом обставини, а саме після відмови Армашова о 21.55 годині від проходження огляду, повідомлення інспектора, що йому не зрозуміло, чи є у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, трактуючи всі сумніви на користь обвинуваченого, суд приходить до переконливого висновку, що підстав для проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 у поліцейських не було, оскільки у останнього були відсутні ознаки сп`яніння, визначені вказаною раніше Інструкцією, а за відсутності таких ознак, на думку судді, відмова водія пройти медичний огляд є правомірною.
Враховуючи також, що ознаки алкогольного сп`яніння, викладені в акті огляду ОСОБА_1 та протоколі, є різними, суд вважає, що співробітниками поліції у названих документах вони були зазначені формально без достатніх на те правових підстав.
З відеозапису, поміж іншого, вбачається, що ОСОБА_1 поводив себе адекватно, спокійно, видимих ознак сп`яніння не спостерігалося.
Два наступних рази після пропозицій інспектора пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як-то зафіксовано на відео, відповідь ОСОБА_1 відсутня. Тобто інспектором не отримано відповіді від ОСОБА_4 на поставлене запитання ні вербально (жестом), ні словесно, натомість повідомлено ОСОБА_1 , що буде складено протокол.
Таким чином, відеозаписом в цій частині підтверджено, що ОСОБА_1 не відмовляється від проходження огляду.
Неспростованими суд вважає також доводи ОСОБА_1 , що коли в останній раз йому пропонують пройти огляд, він знову погоджується його проходити виключно в наркологічному диспансері, а не на місці, оскільки з відеозапису ( 22.05 година) поступає знову така пропозиція ОСОБА_1 , коли він перебуває поряд з водійськими дверима свого автомобілю, на що з боку ОСОБА_1 слідують якісь обурення та інспектор повідомляє, що «ну і все, зараз буде складено протокол».
Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили факт погодження ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в наркології, а не на місці при зазначених обставинах.
Підстав вважати показання названих свідків, які виправдовують ОСОБА_1 , недостовірними у суду немає, оскільки їх показання підтверджуються відеозаписом патрульного інспектора поліції у тому числі в тій частині, що дійсно до розпочатого відеозапису поліцейськими мала місце частина події, які не зафіксовані. Названі свідки присутні на відеозаписі, їх покази узгоджені та непротиречиві, ОСОБА_1 зазначив їх у протоколі в своїх письмових поясненнях, а сам по собі факт знайомства осіб між собою не означає, що кілька осіб зговорились казати в суді неправду.
Суд також приймає до уваги обставину, як на підтвердження доводів ОСОБА_1 , що останній при складанні протоколу на місці повідомляє про порушення поліцейськими порядку свого огляду на стан сп`яніння - при підписанні протоколу, особисто зазначає в протоколі про те, що йому було відмовлено в проходженні освідування на стан сп`яніння.
Такими, що варті довіри і які свідчать також про порушення порядку огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння є також доводи останнього, щодо ненаданні йому копії акту його огляду, оскільки відповідно до представленого відеозапису, який вівся у відповідності до вимог Закону безперервно, поміж встановлених судом раніше обставин щодо його увімкнення за часом набагато пізніше після зупинки автомобіля ОСОБА_1 , судом встановлено, що при оформленні матеріалів складався лише протокол про адміністративне правопорушення, з яким ОСОБА_1 було ознайомлено, та в якому останній надавав письмові пояснення по суті правопорушення. Складання інших документів, представлених суду таких як, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та направлення на огляд водія, відеозаписом не зафіксовано- та ця обставина, в принципі, не впливає на правомірність оформлення матеріалів. Однак, враховуючи відсутність фідеофіксації, неспростованим залишається те, що Армашову акт огляду не надавався, та посилання в акті, що він відмовився від його підпису є такими, що не відповідають дійсності.
В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) надає «автономне» значення концепції «кримінальне обвинувачення», незалежне від категорій, що використовуються в національних правових системах держав - учасниць Конвенції («Адольф проти Австрії» (Adolf v. Austria), пункт 30).Першочергова оцінка ЄСПЛ застосовності кримінального аспекту ст.6 Конвенції ґрунтується на критеріях, викладених у рішенні у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (Engel and Others v. the Netherlands) (пункти 82-83): 1) класифікація в національному законодавстві; 2) характер правопорушення та 3) суворість покарання, ризику якого піддається відповідна особа.
При цьому, в практиці ЄСПЛ перший критерій має відносну значимість та слугує тільки як відправна точка. Другий та третій критерії являються альтернативними та необов`язково застосовуються одночасно; для вирішення про застосовність ст.6 Конвенції достатньо, щоб розглядуване правопорушення за своїм характером вважалось «кримінальним» з точки зору Конвенції або щоб за вчинене правопорушення на особу покладалось покарання, яке за своїм характером та ступеню серйозності належало в цілому до «кримінальної» сфери («Озтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), пункт 54; «Лутц проти Німеччини» (Lutz v. Germany), пункт 55).
Аналізуючи вказані вище джерела права, враховуючи вид та розмір санкції, яка визначена національним законом за вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, порівнюючи її з санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, вважаю, що адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП з точки зору Конвенції можна вважати «кримінальним». Тому, з урахуванням засад правосуддя та принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, вважаю обґрунтованим застосування в даному випадку положень ст.62 Конституції України, відповідно до ч.3 якої, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Всі вищевказані та встановлені судом обставини в сукупності є суттєвим порушенням порядку, визначеного чинним законодавством щодо належного проведення огляду на стан сп`яніння.
Всі сумніви в даному випадку суддя, у відповідності до ст.62 Конституції України, трактує на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та приходить беззаперечного висновку про недоведеність допустимими і належними доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно із ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. На підставі ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. В той же час, згідно ст.247 КУпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З аналізу представлених доказів суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, а тому дане провадження підлягає закриттю.
Керуючись ст.9 , ст. 130 , п. 1 ст. 247 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП - закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її прийняття.

Суддя Т.М. Головіна