Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська
справа № 201/895/23
провадження 3/201/655/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., за участю секретаря судового засідання Плевако О.О., прокурора Голушко В.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника адвоката Зоц А.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Департаменту стратегічних розслідувань Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , працюючої актором драми 1 категорії (звукорежисер ІІ категорії на момент скоєння правопорушення (член комісії з питань преміювання працівників), яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.172-7 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2023 року до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська надійшов протокол № 64 від 19.01.2023 року про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 притягнутої до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

25 січня 2023 року за протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищевказаний протокол передано на розгляд судді Антонюку О.А..

Старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах відділу Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України складений протокол про адміністративне правопорушення № 64 від 19 січня 2023 року за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП у відношенні громадянки ОСОБА_1 відповідно до якого остання

ОСОБА_1 будучи членом комісії з питань преміювання працівників КЗК «Дніпровський драматичний молодіжний театр «Віримо!» Дніпровської міської ради, 22.02.2021 року відбулося засідання комісії з питань преміювання працівників КЗК «Дніпровський драматичний молодіжний театр «Віримо!» Дніпровської міської ради, де розглядалося питання преміювання працівників театру за результатами роботи у лютому 2021 року. Комісією було визначено перелік працівників та розміри премій які вони отримають за лютий 2021 року. До переліку працівників яких планувалось преміювати за результати роботи у лютому 2021 року входила ОСОБА_1 , їй було визначено премію у розмірі 1260 грн. За прийняття такого рішення проголосували усі члени комісії одноголосно, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та суб`єктом, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», всупереч вимогам п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», 22.02.2021 року прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до абз. 10 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 28 Закону, особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», зобов`язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадках перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів; вживати заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно дотримуватись Конституції України та законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до статуту КЗК «Дніпровський драматичний молодіжний театр «Віримо!» Дніпровської міської ради є неприбутковим театрально-видовищним закладом культури, який здійснює свою діяльність у відповідності до Конституції України, законів України «Про культуру», про театри і театральну справу», «Про авторське право та суміжні права», інших нормативних актів чинного законодавства України та цього Статуту. Засновником та власником театру є територіальна громада міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради. Театр є юридичною особою, має власне найменування, відокремлене майно, яке передане йому власником на праві оперативного управління, самостійний баланс, власні рахунки, відповідно до вимог чинного законодавства України, печатку із своєю назвою, кутовий та інші штампи зі своїм найменуванням та кодом ЄДРПОУ, бланки та інші реквізити.

Таким чином, КЗК «Дніпровський драматичний молодіжний театр «Віримо!» Дніпровської міської ради є юридичною особою публічного права.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , якій роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП, свою вину у вчиненні зазначених правопорушень заперечила, вважає, що виконувала обов`язки члена комісії з питань преміювання вона не діяла в умовах реального конфлікту інтересів, а тому і не вживала заходів про повідомлення про конфлікт інтересів.

08 лютого 2023 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Зоц А.О. подала до суду письмові пояснення, в яких просила закрити провадження у справі через відсутність у діях події та складу адміністративного правопорушення, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях її підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-7 КУпАП.

Прокурор Голушко В.В. у судовому засіданні висловила думку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, підтримала протокол та просила притягнути її до адміністративної відповідальності та застосувавши стосовно неї штраф.

Суд, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку.

Відповідно до частини 2 статті 172-7 КУпАП визначено, що вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Норми частини 1 та 2 статті 172-7 КУпАП є бланкетними, тобто нормами, які лише називають або описують правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилають до інших галузей права. Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний зміст. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі та гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 62 Конституції України визначено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину. Суд вважає, що встановлення безпосередньо в Конституції України формули презумпції невинуватості як об`єктивно-правового положення має найважливіший значення для захисту прав та законних інтересів громадян. Хоча цей принцип сформульовано як кримінально-процесуальний, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

При чому ЄСПЛ у справі «AllenetdeRibemont v. France» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про правила етичної поведінки», особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, незважаючи на особисті інтереси, вживають вичерпних заходів щодо недопущення конфлікту інтересів, а також не допускають вчинення дій чи бездіяльності, що можуть спричинити виникнення конфлікту інтересів або створити враження його наявності.

Згідно ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Підставою адміністративної відповідальності є наявність у діях особи всіх ознак складу правопорушення, передбаченого Законом, тобто наявність усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують дане суспільно небезпечне діяння як правопорушення.

Відсутність одного з елементів юридичних ознак складу правопорушення не утворює складу правопорушення.

17.08.2020 року Наказом КЗК «Дніпровський драматичний молодіжний театр «Віримо!» Дніпровської міської ради за № 52 «Про затвердження складу комісії з питань преміювання працівників» було створено комісію з питань преміювання, членом якої було обрано ОСОБА_1 , дану комісію було створено на підставі Положення про преміювання робітників затвердженого 14 липня 2020 року.

Пунктом 4.3 Положення про преміювання робітників визначено, що комісія з питань преміювання створюється по підприємству з метою вдосконалення системи матеріального стимулювання праці працівників підприємства залежно від результатів їх колективної та індивідуальної праці, підвищення їх мотивації.

Відповідно до п. 4.4 розмір премії працівників театру визначається обраною комісією і затверджується наказом по театру.

У п. 4.1. вказано, що керівництво діяльністю КЗК «Дніпровський драматичний молодіжний театр «Віримо!» Дніпровської міської ради відповідно до чинного законодавства України здійснюється на засадах одноосібності директором-художнім керівником Театру. Тобто, протокол комісії в даному випадку є документом рекомендаційного характеру.

Із змісту протоколу вбачається, що на засіданні було вирішено здійснити преміювання працівників театру за результатами роботи у лютому 2021 року у розмірі, згідно Додатка 1; підготувати відповідні накази та подати на підпис директору-художньому керівнику. Накази директора-художнього керівника є єдиними документами, на підставі яких бухгалтерія має право виконувати відповідні нарахування та виплати премій працівникам закладу. а протокол комісії не є розпорядчим документом та актом на підставі якого працівникам може бути призначена та виплачена премія. Протокол про адміністративне правопорушення містить посилання на Роз`яснення НАЗК від 29 грудня 2021 року № 11 «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю», а саме щодо визначення поняття «посадові особи юридичних осіб публічного права» відповідно до підпункту «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону». Тобто основним є повноваження організаційно-розпорядчого чи адміністративно-господарського характеру, а тому у розумінні Закону України «Про запобігання корупції» та з урахуванням роз`яснень НАЗК ОСОБА_1 не наділена таким обов`язками в частині преміювання, а тому не є суб`єктом правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до вимог КУпАП одним із завдань провадження у адміністративних справах цієї категорії є забезпечення судами своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, передбачених ст. ст. 247 і 280 КУпАП, звертаючи особливу увагу на з`ясування таких питань: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого КУпАП; чи є особа винною у його вчиненні; чи належить вона до суб`єктів цього правопорушення; чи не містить правопорушення ознак злочину; чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені ст. 38 КУпАП; чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Частина 4 ст. 38 КУпАП передбачає, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Судовим розглядом встановлено, що 22 лютого 2021 року відбулось засідання комісії з питань преміювання працівників КЗК «Дніпровський драматичний молодіжний театр «Віримо!» Дніпровської міської ради за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП датою вчинення правопорушення є дата прийняття рішення на голосуванні.

Правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-7 КпАП України, не належать до категорії триваючих.

Отже, на час розгляду справи шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення, визначений ч. 4 ст. 38 КУпАП, сплинув.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 277 КУпАП строк розгляду справ про адміністративні корупційні правопорушення є загальним 15 днів з дня одержання судом (суддею), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне корупційне правопорушення та інших матеріалів справи, але КУпАП передбачено випадки, коли строк розгляду справ про адміністративні корупційні правопорушення може зупинятися. Так, відповідно до ч. 4 ст. 277 КУпАП суд може зупинити строк розгляду справи у разі, якщо особа, щодо якої складено протокол про адміністративне корупційне правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).

Як убачається із положень ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, адміністративній відповідальності підлягають особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Згідно п. 2 примітки до ч. 2 ст. 172-7 КУпАП визначено поняття реального конфлікту інтересів, під яким слід розуміти суперечність між приватним, інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала.

Згідно ст. 8 Конституції України «в Україні визнається і діє принцип верховенства права».

Одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності (рішення ЄСПЛ у справі «Христов проти України» від 19.02.2009, заява № 4465/04). Правова визначеність вимагає, щоб норми актів були зрозумілими, точними й гарантували, що ситуації та правовідносини будуть передбачуваними. Адже інакше не можна забезпечити однакового застосування положень законів, що уможливлює необмежене їх трактування в правозастосовній практиці й неминуче призводить до сваволі.

Європейський суд неодноразово звертав увагу на необхідність дотримання принципу правової визначеності як одного з елементів верховенства права, адже це є гарантією визнання правомірності чи неправомірності дій як державних службовців, так і окремих громадян (рішення у справах «Рябих проти Росії», заява від 2003 р., № 52854/99, п.52; «Савінський проти України», заява від 28.02.2006; № 6965/02, п.23).

Такий підхід випливає також із змісту рішення Європейського суду з прав людини, постановленого 11.04.2013 року у справі «Вєренцов проти України», у якому суд зазначив, що відповідальність за порушення встановленого порядку не може наступати, якщо зазначений порядок не було достатньо чітко встановлено внутрішнім законодавством.

Суд констатував, що за браком чітких та передбачуваних законів, що встановлюють певні правила, покарання осіб за порушення неіснуючого порядку суперечить ст. 7 Конвенції про захист прав люди і основоположних Свобод.

За ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», національні суди при розгляді справ зобов`язані застосовувати Конвенцію та практику Суду, які є джерелом національного права України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» потенційний конфлікт інтересів - це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень; реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень; приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В.М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року № 126/50-е щодо законодавства про боротьбу з корупцією, дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому. Тобто для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що приватний інтерес наявний, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Без наявності хоча б одного із зазначених фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає, а тому встановлення таких обставин в обов`язковому порядку має бути відображено у протоколі про правопорушення, пов`язане з корупцією.

Такі висновки зробив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2017 р., які узгоджуються із Методичними рекомендаціями щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, затвердженими рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 839 від 29 вересня 2017 року.

Так у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, що приватний інтерес ОСОБА_1 зумовлений участю комісії з питань преміювання та дискреційних повноважень з метою збільшення матеріального добробуту за рахунок премій, надбавок, додаткових виплат відносно себе.

Голосування на засіданні комісії проводилось загальним списком, поосібного голосування не було, та голос ОСОБА_1 не мав вирішального значення. Комісією рішення про преміювання всіх працівників прийнято колегіально, а голосування окремою особою само по собі не могло вплинути на результати голосування, відсутні обставини, які б давали підстави стверджувати про наявність в діях особи реального конфлікту інтересів, а отже вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, у той же час наявність факту суперечності між приватним інтересом і представницькими повноваженнями, а також наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість голосування, не є доведеними, що виключає можливість кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Більше того, протоколи засідання комісії з питань преміювання не є тими розпорядчими актами Театру, які є підставою для виплати премії, а розмір премій затверджується та оформлюється наказом директора-художнього керівника Театру.

У протоколі суттю правопорушення визначено дії, які взагалі окремо щодо себе особисто ОСОБА_1 не вчиняла, такі як оцінка особистого внеску у підсумки діяльності театру, загальні результати роботи; визначення собі розміру премії за результатами роботи у лютому 2021 року, проте протокол від 22 лютого 2021 року не містить підтверджень зазначеного, вона лише проголосувала за преміювання всіх співробітників за загальним списком.

Таким чином, з викладеного та зазначених вище норм Законів випливає, що не будь-яка суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями створює конфлікт інтересів, оскільки особистий інтерес особи та її представницькими повноваження можуть не суперечити один одному.

Конфлікт інтересів має місце тоді, коли зазначена суперечність фактично вплинула на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Предметом доказування у справі про притягнення особи до відповідальності за ст. 172-7 КУпАП є доведеність наявності ситуації, за якої приватна заінтересованість особи впливає на об`єктивність виконання ним службових чи представницьких повноважень, за якої існує можливість виникнення протиріччя між приватним інтересом особи і публічними, що може поставити під сумнів справедливість прийнятого рішення чи вчинення публічним діячом інших дій. Доведення достатніми доказами обставин чітко визначеної суперечності є обов`язковим для уповноваженої на складання протоколу про адміністративне корупційне правопорушення особи, оскільки відсутність доказів таких обставин свідчитиме й про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Також в судовому засіданні встановлено, що преміювання всього адміністративного персоналу здійснено в однаковому розмірі 100% від посадового окладу, що видно з додатку протоколу засідання.

Враховуючи викладене в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, як і б беззаперечно свідчили, що при прийнятті рішення про преміювання існував реальний вплив на об`єктивність або неупередженість ОСОБА_1 , тобто існував реальний конфлікт інтересів.

Суд звертає увагу на те, що оскільки законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, то з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Таким чином, у судовому засіданні не було доведено, у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п. 7 ч. 1 ст. 247, ч. 1, 2 ст. 172-7, ст. ст. 280, 283-284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП відносно ОСОБА_1 , на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю у її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2023 року.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О.А. Антонюк