Провадження № 33/4808/13/23
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та її захисника адвоката Хемич В.М.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 14.09.2022 року о 19.00 в м.Івано-Франківську, по вул. Юності 11, керувала транспортним засобом марки «Daewoolanos», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у присутності двох свідків за допомогою Alkotest 7510 ARLM 0317, що підтверджується тестом № 593 від 14.09.2022 19 год. 16 хв., чим порушила вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає постанову суду першої інстанції такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права, без повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи та належної оцінки доказів.

Вказує на те, що суд не звернув увагу на те, що в матеріалах справи (а.с.4) міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 14.09.2022 року видане працівниками патрульної поліції в 19 год. відповідно до якого ОСОБА_1 направляється на огляд до КНП « Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради». Вкінці вказаного документу міститься підпис командира взводу 2 роти 4 УПП в Луганській області, ст. лейтенанта поліції Зінченка Д.О. про те, що останній начебто доставив ОСОБА_1 до вказаного в направленні закладу охорони здоров`я.

Посилається на те, що суд першої інстанції ухилився від всебічного дослідження доказів у справі у їх сукупності, не дослідив зазначене направлення на огляд та не дав йому належної оцінки.

Зазначає, що фактично працівники патрульної поліції обмежилися лише проведення дослідження за допомогою приладу DragerAlcоtest 7510 та проігнорувати її законні права на проходження медичного обстеження та здачі відповідних біоматеріалів в закладах охорони здоров`я, а також фактичного вмісту етилового спирту в крові особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Вказує на те, що суд першої інстанції не з`ясував з яких причин при виписаному працівниками патрульної поліції направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 так і не була доставлена поліцейськими до КНП « Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» та була змушена приймати заходи для самостійного проходження такого огляду у медичному закладі.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги довідку КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» від 14.09.2022 року № 22 , відповідно до якої результатом огляду ОСОБА_1 встановлено, що ознак сп`яніння не виявлено, а також отриманий за результатами звернення 03.10.2022 року з адвокатським запитом до КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» результат аналізу крові ОСОБА_1 , що відібрана в 22 год. 28 хв 14.09.2022 року, згідно якого вміст етилового спирту в крові становить 0,00%.

Вважає,що судом також проігноровано її доводи, які могли бути підтвердженні свідченнями свідка, про те, що вона попри виписане направлення змушена була самостійно добиратися до КНП « Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради», де через черговість огляду раніше доставлених пацієнтів, у неї не було жодної спроможності швидше здати біоматеріал для проведення лабораторних досліджень.

Просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та її захисник адвокат Хемич В.М., підтримали вимоги апеляційної скарги та просили скасувати постанову суду і закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та проаналізувавши доводи сторін, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення та інші.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіряючи доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та її захисника адвоката Хемич В.М., щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному, та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зокрема, за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України" ) і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (справа «Суомінен проти Фінляндії»).

Так, зі змісту доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та її захисника адвоката Хемич В.М., вбачається, що останні вказують на те, що суд першої інстанції не має права посилатися на результати огляду на стан сп`яніння, який було проведено працівником поліції за допомогою спеціального технічного приладу, оскільки ОСОБА_1 з ним не погодилась, заперечувала факт перебування у стані алкогольного сп`яніння та наполягала на проведенні повторного огляду у медичному закладі.

Однак, суд першої інстанції, допускаючи формалізм та упередженість, діючи з явним обвинувальним ухилом, не перевірив вищевказані доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та її захисника адвоката Хемич В.М., не надав їм належну оцінку та не спростував їх і безпідставно послався на докази, які не можуть бути визнані допустимими.

Так, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Таким чином, діючий закон дозволяє водію відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення.

Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вказаного закону присутність двох свідків є обов`язковою тільки у тому разі, коли огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським без застосування технічних засобів відеозапису.

Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що незгода водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу свідчить про недопустимість використання вказаних результатів як доказів доведеності вини у вчиненні адміністративного правопорушення і є правовою підставою для направлення водія на відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичний заклад.

При цьому, незгода водія з результатами огляду, який було проведено працівником поліції за допомогою спеціального технічного засобу може бути здійснена різними способами та встановлюється на підставі доказів, які досліджені в судового засіданні.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №351687 від 14.09.2022 про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 14.09. 2022 року о 19 год. В м.Івано-Франківську, вул.Юності , 11 керувала транспортним засобом марки «Daewoo lanos»д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України та вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол складено уповноваженою особою командиром взводу 2 роти 4 УПП в Луганській області старшим лейтенантом Зінченком Д.О. та ним же підписано.

В протоколі зазначено прізвища свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із зазначенням місця проживання та їх власноручними підписами.

В графі роз`яснення особі її права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також повідомлено про розгляд справи у суді, а також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності протоколу, зазначено, що особа від підпису відмовилась.

Крім того, в графі підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, також відсутній підпис ОСОБА_1 .

До протоколу про адміністративне правопорушення долучена роздрукована квитанція про результат проведення тесту на приладі «Драгер» від 14.09.2022 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 проходила огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер. Так згідно роздруківки приладу Драгер ARLM 0317 номер тесту 593результат алкоголю в крові ОСОБА_1 становив 0.80 % проміле

Слід відмітити, що в квитанції про результат проведення тесту на приладі «Драгер», відсутній власноручний підпис ОСОБА_1 , що додатково є свідченням того, що вона не згідна із результатами проведеного огляду.

В матеріалах справи наявний і акт огляду (а.с.5), в якому міститься відповідна графа, підпис в якій засвідчує, що особа, яка проходила огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу повністю погодилась чи не погодилась з встановленими результатами.

Однак, підпису ОСОБА_1 у відповідній графі акту немає, в акті зазначені свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими і підписано акт огляду.

Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.4) також відсутній підпис апелянта.

До матеріалів справи долучені письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.6), з яких слідує, що вони 14.09.2022 року були запрошені працівниками поліції в якості свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за фактом керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. В їхній присутності ОСОБА_1 продула Алкотестер Драгер, результат якого після продуття 0.80 % проміле алкоголю.

Таким чином, вищевказані свідки можуть підтвердити тільки факт проведення огляду на стан сп`яніння, який було проведено працівником поліції за допомогою спеціального технічного приладу та отримання відповідного позитивного результату огляду, що не заперечується ОСОБА_1 та стороною захисту.

Разом з тим, у вищевказаних письмових поясненнях свідків відсутні дані про те, що водій ОСОБА_1 погодилась із позитивним результатом такого огляду, відмовилась його спростувати шляхом проведення відповідного огляду у медичному закладі та визнала факт перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Судом апеляційної інстанції приймались неодноразові заходи для допиту свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційної інстанції, однак останні, будучи належним чином повідомлені про необхідність явки до суду, жодного разу не з`явились до суду та не повідомили про причини їх неявки.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що до матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення долучено відеодиск із відеозаписом з відеокамери працівника поліції, який повинен був підтвердити обставини, щодо проведення огляду на стан сп`яніння водієм ОСОБА_1 .

Однак, відповідно до Акту №20 від 01.11.2022 року вищевказаний диск неможливо відтворити та використати його за цільовим призначенням для встановлення обставин справи.

Суд першої інстанції не прийняв відповідних заходів для створення належних умов сторонам провадження щодо здійснення судочинства та не повідомив Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про неможливість дослідження доказу, який долучено до матеріалів провадження.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судовий розгляд здійснюється у відповідності до принципу змагальності сторін, відповідно до якого кожна із сторін самостійно доводить правильність її правової позиції та надає суду відповідні докази на підтвердження своїх доводів.

Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав.

При цьому, суд повинен сприяти сторонам у виконані ними своїх процесуальних обов`язків та реалізації наданих ним прав і допомагати їм надати докази, які мають істотне значення для розгляду справи.

Так, встановивши, що доказ на який посилається сторона не може бути переглянутий судом з технічних причин, суд повинен проінформувати про це сторону провадження та надати їй можливість прийняти відповідні заходи щодо забезпечення перегляду цього доказу судом.

Разом з тим, на вимогу суду апеляційної інстанції від Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області надійшов лист, відповідно до якого строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених в службових засобах закінчився і відсутні відеозаписи, які стосуються обставин проведення огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 від 14.09.2022 року.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні дані, які дозволяють спростувати доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та її захисника адвоката Хемич В.М., про те, що після проходження огляду на стан сп`яніння, який було проведено працівником поліції за допомогою спеціального технічного приладу та отримання позитивного результату вона не погодилась із результатом огляду, стверджувала, що не перебуває у стані сп`яніння та наполягала на проведенні повторного огляду у медичному закладі.

Зокрема, апеляційний суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 надано довідку КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» від 14.09.2022 року №22, відповідно до якої остання добровільно самостійно пройшла відповідний огляд у медичному закладі, де було встановлено, що в неї відсутні ознаки сп`яніння, а результат аналізу крові ОСОБА_1 , що відібрана в 22 год. 28 хв 14.09.2022 року на вміст етилового спирту в крові становив 0,00%.

Добровільне проходження огляду водієм ОСОБА_1 відразу після оформлення неї матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення підтверджує її доводи про те, що вона не погодилась із результатом огляду на стан сп`яніння, який було проведено працівником поліції за допомогою спеціального технічного приладу, заперечувала факт перебування у стані алкогольного сп`яніння та наполягала на проведенні повторного огляду у медичному закладі.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «Кобець проти України» зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За обставин викладених вище, апеляційний суд вважає недоведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що досліджена судом сукупність доказів не дозволяє прийти до висновку поза розумним сумнівом про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що діючий закон про притягнення особи до адміністративної відповідальності, містить тільки одну правову підставу для визнання особи невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв