ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Хіль Л.М.,

за участю:

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

прокурора - Гайдар О.М.,

при секретарі Бродській В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 17 січня 2022 року

у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.172-4 КУпАП,

у с т а н о в и л а:

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 17 січня 2022 року визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-4 КУпАП та призначено їй адміністративне стягнення у вигляд штрафу на користь держави Україна у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100 грн з конфіскацією отриманих коштів у розмірі 31784,75 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 496 грн 20 коп.

Цією постановою ОСОБА_1 визнана винною у тому, що вона будучи капітаном служби цивільного захисту ад`юнктом ад`юнктури Національного університету цивільного захисту України, згідно з п. п. «д» п.1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-УІІ суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, займається іншою оплачуваною діяльністю. Вказані дії містять ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-4КУпАП

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , посилаючись на те, що судом порушено норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

В обгрнтування апеляційної скарги вказувала, що суддею районного суду порушено її право на захист, передбачений ст. 268 КУпАП.

Вказувала, що в оскаржуваній постанові суддя районного суду не дав оцінки доказам, які мають істотне значення для встановлення суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, а саме: наказам ректора університету про відрядження капітана служби цивільного захисту ад`юнкта ад`юнктури для участі у роботі експертної групи на відповідні терміни.

Суддя у своїх висновках допустив протиріччя зазначивши, що вона обіймала посаду, яка відноситься до начальницького складу органів та підрозділів захисту і за цією обставиною дійшов висновку про те, що вона є суб`єктом на якого поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції». Однак будь-яких мотивів на обґрунтування цього висновку і спростування її аргументів про те, що вона не займала посаду начальницького складу, у постанові суді не наведено.

Також суддею у постанові не надано оцінки доводам сторони захисту про те що вона уклала договір про надання послуг з проведення акредитаційної експертизи за вказівкою безпосереднього керівництва з наказами якого, вона вибувала у відрядження з метою проведення відповідної експертизи.

Зазначала, що 29 жовтня 2019 року її включено до Реєстру Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти з числа здобувачів вищої освіти. Відповідно до ч.5 ст. 101 КЦЗУ вимоги та обмеження, передбачені Законом України «Про запобігання корупції» не поширюються на осіб із числа не начальницького складу. На той час вона була ад`юнктом і не займала посаду начальницького складу. Відповідно до п.14 Порядку підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії , затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 261, аспіранти (ад`юнкти) мають право на трудову діяльність у поза навчальний час. Отримані від експертної діяльності грошові кошти відобразила у щорічній декларації за 2020 рік.

Звертає увагу, що наслідки співпраці з НАЗЯВО їй ніхто не роз`яснював, діяла вона за вказівкою та на підставі наказу керівництва навчального закладу та в інтересах ВНЗ.

Крім того вказувала, що застосовуючи до нею санкцію передбачену частиною 1 статті 172-4 КУпАП, а саме стягнення у виді конфіскації винагороди від роботи засобів сумісництвом суддя не встановив точно її розмір.

Ураховуючи викладене, прохала постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 17 січня 2022 року скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши думки апелянта та прокурора, перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню повністю, а постанова судді районного суду підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду даних вимог закону не дотримався, у зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-4 КУпАП.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 586 від 19 жовтня 2021 року ОСОБА_1 , будучи капітаном служби цивільного захисту ад`юнктом ад`юнктури Національного університету цивільного захисту України, згідно з п. п. «д» п.1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VІІ суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, займається іншою оплачуваною діяльністю. Вказані дії містять ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП.

Своїми умисними діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 172-4 КУпАП, тобто порушення заборони зайняття іншою оплачуваною діяльністю. Місцем вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, є місце розташування Національного університету цивільного захисту України, а саме за адресою: м. Харків, вул. Чернишевська, 94, обіймаючи посаду в якому ОСОБА_1 порушила встановлені законом обмеження щодо зайняття іншою оплачуваною діяльністю.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Національного університету цивільного захисту України від 01 вересня 2017 року № 284 старшого лейтенанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 з 01 вересня 2017 року призначено на посаду ад`юнкта ад`юнктури вказаного університету.

Згідно з п. 15 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 593, склад осіб, які перебувають на службі цивільного захисту, поділяється на рядовий і начальницький. Начальницький склад поділяється на молодший, середній, старший і вищий. Особам начальницького складу присвоюються такі спеціальні звання: середній начальницький склад - молодший лейтенант служби цивільного захисту, лейтенант служби цивільного захисту, старший лейтенант служби цивільного захисту, капітан служби цивільного захисту.

Відповідно до п. п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII осіб начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, віднесено до суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду, яка відноситься до начальницького складу органів та підрозділів захисту, є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 25 Закону №1700-VІІ особам, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, забороняється займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.

Згідно з договором між Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти та ОСОБА_1 про надання послуг із проведення акредитаційної експертизи від 18 листопада 2019 року № Е-19-0609, ОСОБА_1 на оплатній основі проводить експертизи освітніх програм.

Згідно з п. 8 Договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання, але у будь-якому разі не раніше включення Експерта до Реєстру експертів Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, та укладається безстроково. Виключення Експерта із Реєстру з будь-яких підстав тягне за собою автоматичне розірвання цього договору.

На засіданні Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти 29 жовтня 2019 року прийнято рішення про включення у вказаний Реєстр експертів з акредитації освітніх програм нових осіб (у тому числі й ОСОБА_1 ), які успішно пройшли всі етапи навчання та зарекомендували себе як потенційно професійні експерти Національного агентства. Вказаний Договір набрав чинності 18 листопада 2019 року.

Відповідно до п. 20 Договору Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти оплачує послуги Експерта (тобто ОСОБА_1 ) з проведення окремих експертиз в обсязі, передбаченому Положенням про акредитацію освітніх програм, за якими здійснюється підготовка здобувачів вищої освіти, затвердженим наказом Міністерства освіти і науки України від 11 липня 2019 року №977. Згідно з Реєстром експертів Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти ОСОБА_1 з 29 жовтня 2019 року.

Відповідно до розділу 11 щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік, поданої ОСОБА_2 25 лютого 2021 року о 22:13 год., вона отримала дохід за надані послуги на підставі вказаного договору від Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти в розмірі 31784,75 грн.

Згідно з відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб Державної податкової служби України про суми виплачених доходів, відповідно до яких за надані послуги ОСОБА_1 отримала дохід за 2020 рік в розмірі 31784,75грн: в І кварталі 2020 року - в розмірі 17865,30 грн, в ІІ кварталі 2020 року - 4144,92 грн, в IV кварталі 2020 року - 9774,53 грн.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до висновку, що зазначене свідчить про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст.172-4 КУпАП, а саме: порушення особою встановлених законом обмежень щодо зайняття іншою оплачуваною діяльністю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП.

Однак суд апеляційної інстанції не може погодитись із таким висновком місцевого суду.

Згідно з договором між Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти та ОСОБА_1 про надання послуг із проведення акредитаційної експертизи від 18 листопада 2019 року № Е-19-0609, ОСОБА_1 на оплатній основі проводить експертизи освітніх програм.

На засіданні Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти 29 жовтня 2019 року прийнято рішення про включення у вказаний Реєстр експертів з акредитації освітніх програм нових осіб (у тому числі й ОСОБА_1 ), які успішно пройшли всі етапи навчання та зарекомендували себе як потенційно професійні експерти Національного агентства. Вказаний Договір набрав чинності 18 листопада 2019 року.

Відповідно до наказу про призначення експертної групи Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 19 листопада 2019 року ОСОБА_1 затверджена у склад експертної групи для проведення акредитаційної експертизи освітньої програми «Гідроінформатика» у Національному університеті водного господарства та природокористування. (а.с.35)

Відповідно до наказу про призначення експертної групи Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 22 листопада 2019 року ОСОБА_1 затверджена у склад експертної групи для проведення акредитаційної експертизи за спеціальністю «015 Професійна освіта (Охорона праці)» у Національному педагогічному університеті ім.. М.П. Драгоманова. (а.с.34)

Відповідно з Наказу НУЦЗ України від 27 листопада 2019 року підписаного ректором університету капітана служби цивільного захисту ОСОБА_1 ад`юнкта ад`юнктури відряджено до м. Рівне Національного університету водного господарства та природокористування, для участі у роботі експертної групи.

Відповідно з Наказу НУЦЗ України від 03 грудня 2019 року підписаних ректором університету підписаного ректором університету капітана служби цивільного захисту ОСОБА_1 ад`юнкта ад`юнктури відряджено до м. Києва Національного педагогічного університету ім.. М.П. Драгоманова, для участі у роботі експертної групи.

Відповідно до п.1 ст. 1 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" ад`юнкт - вчений, який проводить наукові дослідження у рамках підготовки в ад`юнктурі вищого військового навчального закладу (закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання) для здобуття ступеня доктора філософії.

Так відповідно до п.14 постанови КМУ від 23 березня 2016 р. № 261 Про затвердження Порядку підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та доктора наук у закладах вищої освіти (наукових установах) аспіранти (ад`юнкти) і докторанти користуються правами здобувачів вищої освіти, визначеними Законом України "Про вищу освіту". З метою належного проведення наукових досліджень аспіранти (ад`юнкти) і докторанти також мають право на трудову діяльність у позанавчальний час відповідно до законодавства.

Відповідно до Положення про докторантуру, ад`юнктуру (аспірантуру) Національного університету цивільного захисту України, затвердженого наказом НУЦЗ України від 13 квітня 2016 року №80 докторантура, ад`юнктура НУЦЗ України в межах реалізації основних завдань та створення відповідних умов для підготовки кафедрами, лабораторіями і відділами університету науково-педагогічних і наукових працівників (НПіНП) та здобуття громадянами України наукового ступеня доктора філософії або доктора наук має функції організації та супроводження процесів акредитації і ліцензування спеціальностей аспірантури і докторантури.

Цим Положенням закріплено, що як виняток, дозволяється залучення докторантів і ад`юнктів університету до виконання службових обов`язків, не пов`язаних з їхніми дисертаційними дослідженнями, тільки з дозволу ректора університету, за погодженням з проректором університету з наукової роботи.

Згідно цього положення докторанти, ад`юнкти і здобувачі користуються правами і виконують обов`язки відповідно до вимог законодавчих актів, наказів ДСНС України і ректора університету, методичних документів та цього Положення.

У листі Міністерства освіти і науки України №1/9-686 від 04 листопада 2019 року зазначено, що відповідно до п.12 розділу ІІ Положення про акредитацію освітніх програм, за якими здійснюється підготовка здобувачів вищої освіти на час проведення на час проведення виїзду до закладу вищої освіти члени експертної групи звільняються від виконання обов`язків за місцем роботи або навчання. Керівники закладів освіти, підприємств, установ та організацій, працівники або здобувачі вищої освіти яких беруть участь в акредитаційній експертизі, сприяють участі таких працівників або здобувачів вищої освіти в акредитаційній експертизі та інших заходах Національного агентства.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.1 ст. 172-4 КупАП передбачено порушення особою встановлених законом обмежень щодо зайняття іншою оплачуваною діяльністю (крім викладацької, наукової та творчої діяльності, медичної та суддівської практики, інструкторської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю.

Із суб`єктивної сторони правопорушення характеризується умисною формою вини - бажанням отримати прибуток або грошову винагороду за виконання роботи за сумісництвом.

Разом з тим в діяннях особи, щодо якої було складено протокол, повинна існувати суб`єктивна сторона правопорушення у формі умислу, що невід`ємною складовою частиною складу умисного правопорушення взагалі.

При цьому дослідивши матеріали справи апеляційний суд не вбачає у діях ОСОБА_1 умислу у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1ст. 172-4 КУпАП.

Оцінюючи інкриміноване ОСОБА_1 порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» ініціатор, який складав протокол, не надав доказів про вчинення нею правопорушень умисно.

Так, ОСОБА_1 не заперечувала факту про надання послуг на оплатній основі із проведення акредитаційної експертизи освітніх програм згідно договору від 18 листопада 2019 року № Е-19-0609, однак зазначала, що наслідки співпраці з НАЗЯВО їй ніхто не роз`яснював.

При цьому діяла вона відповідно до наказів ректора університету про відрядження капітана служби цивільного захисту ад`юнкта ад`юнктури для участі у роботі експертної групи на відповідні терміни.

Крім того отриману компенсацію від НАЗЯВО ОСОБА_1 задекларувала у своїй щорічній декларації.

Саме виходячи з цього за відсутності будь-яких безперечних доказів про наявність в діяннях особи умислу на неповідомлення у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів і керуючись положеннями і вимогами ч. З ст. 62 Конституції України вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 172-4 КУпАП.

Разом з тим суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 діяла відповідно до Положення про докторантуру, ад`юнктуру (аспірантуру) Національного університету цивільного захисту України, затвердженого наказом НУЦЗ України від 13 квітня 2016 року №80, виконуючи накази ректора університету.

Також слід зауважити що ОСОБА_1 на час проведення акредитаційної експертизи освітніх програм була звільнена від виконання своїх обов`язків відповідно до листа Міністерства освіти і науки України №1/9-686 від 04 листопада 2019 року.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 4 листопада 1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, є правопорушенням пов`язаним з корупцією.

Суб`єктивна сторона правопорушень, пов`язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставиться до їх настання чи свідомо допускає їх настання (непрямий умисел).

Ураховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду не здобуто переконливих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП, а всі сумніви тлумачаться на користь особи, тому постанова судді Київського районного суду м. Харкова від 17 січня 2022 року підлягає скасуванню, а провадження по справі підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення відповідно до вимог ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 17 січня 2022 року скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Л.М. Хіль