Справа № 152/652/22
Провадження № 33/801/54/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Славінська Н. Л.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Киришова Олександра Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 14 вересня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 183-1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 14 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 183-1 КУпАП і призначено йому адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк двісті годин.

Стягнуто з ОСОБА_1 496,20 грн судового збору.

Не погодившись із вказаною постановою суду, адвокат Киришов О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 23.12.2022 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, скасувати її, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши апеляційну скаргу і матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга адвоката Киришова О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У рішенні Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року №2-рп/2015 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв`язку з положеннями пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України зазначено, що у Кодексі України про адміністративні правопорушення, який має відповідну логічно вибудувану конструкцію, унормовано, зокрема, послідовність процедурних дій щодо розгляду та вирішення питань, пов`язаних із притягненням особи до адміністративної відповідальності; порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, ухваленої по суті; порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Частина друга статті 294 КУпАП передбачає, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10-ти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 винесена судом 14 вересня 2022 року, скаржник не був присутній у судовому засіданні, однак належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями, які містяться в матеріалах справи (а.с. 21, 23) та отримав копію вказаної постанови 26.09.2022, що також підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням (а.с. 30).

Апеляційна скарга адвокатом Киришовим О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 14 вересня 2022 року, подана до суду 23.12.2022, у якій також заявлено прохання про поновлення строку на апеляційне оскарження даної постанови.

Вказане клопотання про поновлення строку мотивовано тим, шо ОСОБА_1 не був присутнім у судовому засіданні під час розгляду справи та копію оскаржуваної постанови суду першої інстанції не отримував.

Однак, апеляційний суд не приймає до уваги наведені вище підстави, оскільки наведені адвокатом Киришовим О.В. обставини щодо не отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови спростовуються рекомендованим повідомленням, наявним в матеріалах справи (а.с. 30).

З матеріалів справи також вбачається, що заявник про розгляд справи був повідомлений судом першої інстанції належним чином, що також підтверджується рекомендованими повідомленнями, які містяться у матеріалах справи (а.с. 21,23).

Суд звертає увагу на те, що заявником скарги не наведено обставин, які перебувають у площині поважних причин, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто такі, що не залежать від його волевиявлення, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали подати апеляційну скаргу у строк визначений ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Відтак, причини пропуску строку на апеляційне оскарження, якими адвокат Киришов О.В. обґрунтовує поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду є неповажними.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Звертаючись з апеляційною скаргою поза процесуальними строками встановленими законом, скаржником не надано доказів про наявність перешкод у реалізації права на оскарження постанови суду першої інстанції у встановлений законом строк, а саме з урахуванням того, що про розгляд справи правопорушник повідомлявся належним чином та отримав копію оскаржуваної постанови 26.09.2022.

Жодних обґрунтувань поважності пропуску строку, які могли бути підставою для поновлення процесуального строку, в апеляційній скарзі не зазначено.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, а тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, Вінницький апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання адвоката Киришова Олександра Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Шаргородського районного суду Вінницької області від 14 вересня 2022 року відмовити.

Апеляційну скаргу адвоката Киришова Олександра Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 14 вересня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 183-1 КУпАП повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: В. В. Оніщук