Справа № 301/984/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

28.02.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Данканич В. В.,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 24 березня 2022 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого,

визнано винуватим у вчиненні передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 5 (п`ять) діб з моменту затримання.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 гривень (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

Згідно з постановою, 23.03.2022, приблизно о 21 год 30 хв, у с. Білки по вул. Центральній, ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законним вимогам поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а саме : чіплявся за формений одяг, на неодноразові зауваження припинити протиправні дії не реагував, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Данканич В. В. вказує на те, що не згідний з постановою суду першої інстанції, просить її скасувати. Зазначає, що його підзахисний вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, адже вказані у протоколі про адміністративне правопорушення обставини є недоведеними та підлягають встановленню. Стверджує, що у протоколі не розкрито об`єктивної сторони правопорушення, його суть викладена формально і не відображає передбачених ст. 185 КУпАП кваліфікуючих ознак, зокрема не містить відомостей про те, у чому саме проявлялась злісна непокора, яка саме законна вимога була висунута поліцейськими до ОСОБА_1 . Також стверджує, що фактичні дані імовірного правопорушення не підтверджені жодними належними доказами, при цьому зазначає, що під час оформлення матеріалів адміністративного правопорушення, поліцейські не виклали у повному обсязі пояснення ОСОБА_1 , здійснювали відносно його підзахисного фізичний та психологічний тиск, у тому числі під час того як ОСОБА_1 намагався ознайомитись з процесуальним документом. Окрім цього, звертає увагу на те, що під час складання протоколу були відсутні поняті та свідки, що ОСОБА_1 не роз`яснені його права, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості скористатися правовою допомогою адвоката. Апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, адже у ньому відсутні відомості про прізвища працівників поліції, вимоги яких начебто ОСОБА_1 не виконав. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Данканича В. В., яких апеляційним судом було повідомлено про дату, місце й час судового засідання, однак вказані особи на розгляд апеляційної скарги, призначений на 28.02.2023 не з`явилися, клопотань про відкладення судового засідання та про причини своєї неявки до суду не подавали. Також судом береться до уваги і те, що розгляд справи неодноразово відкладався: 15.06.2022 (а. с. 34, 35); 23.11.2022 (а. с. 36), те, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі положення ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.

Суд, згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначені вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає приписам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується беззаперечними доказами, яким суд дав належну та об`єктивну оцінку.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №451555, 23.03.2022, приблизно о 21 год 30 хв, у с. Білки по вул. Центральній, ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законним вимогам поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а саме: чіплявся за формений одяг, на неодноразові зауваження припинити протиправні дії не реагував, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП. Своїми підписами у протоколі ОСОБА_1 підтвердив, що зміст процесуального документу йому відомий, копію його отримав.

З протоколу про адміністративне затримання серії АА №130643 убачається, що 23.03.2022, приблизно о 21 год 40 хв, ОСОБА_1 був затриманий у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. При цьому, йому були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, а також право на можливість отримання безоплатної вторинної допомоги відповідно до Закону України «Про безоплатну вторинну допомогу». З протоколу також убачається, що ОСОБА_1 ознайомився з його змістом, заперечень або зауважень не висловлював, про що свідчить його підпис (а. с. 2).

Обставини, які вказані у протоколах про адміністративне правопорушення та адміністративне затримання, також підтверджується рапортами сержантів поліції Киніва В. та ОСОБА_2 , у яких до того ж зазначено, що після зупинки транспортного засобу, за кермом якого перебував ОСОБА_1 у поліцейських виникли сумніви щодо тверезості водія у зв`язку з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння. Однак, під час спілкування з працівниками поліції водій неадекватно себе поводив, в адресу поліцейських висловлювався нецензурною лайкою, на законні вимоги припинити протиправні дії не реагував, хапав поліцейських за форменний одяг та намагався зняти пагони, шеврони, у зв`язку з чим, на підставі ст. 42 ЗУ «Про національну поліції», до ОСОБА_1 були застосовані спеціальні засоби обмеження рухомості (кайданки).

Подія за участі ОСОБА_1 зафіксована на відеозаписі, який міститься на DVD-диску, що міститься у матеріалах справи, який повністю узгоджується з вищевказаними доказами (а. с. 10).

Докази, що містяться у матеріалах справи, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що працівники поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , були упереджені під час виконання своїх функціональних обов`язків, що у них були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, такі не додано до апеляційної скарги, й на такі не посилається сторона захисту в апеляційній скарзі.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть підтвердити факт зацікавленості працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , у результатах розгляду справи, - такі дані відсутні у матеріалах справи, їх не додано і до апеляційної скарги. Відтак, апеляційний суд доходить висновку, що працівники патрульної поліції при виконанні своїх функціональних обов`язків діяли виключно у межах наданих їм повноважень.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги жодних підтверджуючих відомостей, які вказують, що стосовно ОСОБА_1 з боку поліцейських були вчинені незаконні методи, примус чи інші дії,- стороною захисту не додано доказів, які можуть свідчити про цей факт.

При цьому суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 злісній непокорі законним вимогам працівникам поліції.

Приймаючи судове рішення апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 185 КУпАП адміністративна відповідальність настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єкт правопорушення - суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, та суспільні відносини у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Отже, злісна непокора полягає у відмові від обов`язкового виконання наполегливих розпоряджень або вимог працівника поліції, або в непокорі, що виражається у зухвалій формі і свідчить про прояв явної неповаги до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова особи проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.

Основні права працівника поліції встановлено у розділах IV «Повноваження поліції», V «Поліцейські заходи» Закону України «Про національну поліцію». Так, поліція здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Адміністративне затримання особи, відповідно до ч. 1 ст. 260 КУпАП, здійснюється у тому числі і з метою припинення адміністративних правопорушень та коли вичерпано інші заходи впливу. Про адміністративне затримання складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу затриманого; час і мотиви затримання. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала, і затриманим. У разі відмови затриманого від підписання протоколу в ньому робиться запис про це.

Вищевказані вимоги щодо процедури оформлення матеріалів адміністративного правопорушення стосовно ОСОБА_1 працівниками поліції дотримані, тому, твердження апелянта про те, що вказані у протоколі відомості не можуть слугувати належними доказами у справі, - є безпідставними та спростовуються вищезазначеним.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що у протоколі не розкрито об`єктивної сторони правопорушення, його суть викладена формально і не відображає передбачених ст. 185 КУпАП кваліфікуючих ознак, зокрема немає відомостей про те, у чому саме проявлялась злісна непокора, яка саме законна вимога була висунута поліцейськими до ОСОБА_1 , з огляду на таке.

Дослідивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №451555, апеляційний суд констатує, що у процесуальному документі чітко вказано вимоги якої статті ОСОБА_1 було порушено. Також у протоколі описано суть скоєного правопорушення, зокрема зазначено, що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законним вимогам поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а саме: чіплявся за формений одяг поліцейського, на неодноразові зауваження припинити протиправні дії не реагував, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП. Таким чином, дії ОСОБА_1 щодо непокори законній вимозі поліцейських повністю охоплюються диспозицією передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення.

Інші зібрані у справі докази: протокол про адміністративне затримання, рапорти поліцейських, відеозапис, є логічними та послідовними, узгоджуються між собою, не суперечать змісту протоколу, а тому жодних підстав вважати, що протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за непокору законним вимогам поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, - немає.

Зібрані у справі докази досліджені судом першої інстанції відповідно до вимог КУпАП на предмет належності, допустимості, достовірності та у своїй сукупності є достатніми для визнання доведеною вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення.

Такими, що спростовуються дослідженими та перевіреними апеляційним судом доказами є доводи апелянта про те, що під час оформлення матеріалів адміністративного правопорушення, поліцейські не виклали у повному обсязі пояснення ОСОБА_1 , здійснювали відносно нього фізичний та психологічний тиск під час наміру ОСОБА_1 ознайомитись з процесуальним документом. Відеозаписом, що міститься на DVD-диску, що визнаний апеляційним судом належним доказом, твердження у цій частині спростовуються. При цьому, суд апеляційної інстанції бере до уваги те, що ОСОБА_1 не звертався до правоохоронних органів щодо незаконності дії поліцейських з відповідною заявою, така у матеріалах справи відсутня.

При оцінці тверджень апелянта про те, що у суді ОСОБА_1 не роз`яснено право на отримання правової допомоги, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи взагалі не містять будь-яких відомостей, що ОСОБА_1 потребував правової допомоги захисника і що у наданні такої йому було відмовлено.

Інші доводи, на які посилається апелянт, а саме те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про свідків є такими, що не слугують підставами для скасування чи зміни судового рішення.

На підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення; що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким дана правильна оцінка у постанові; що адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, у зв`язку з чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника.

Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана адвокатом Данканичем В. В. в інтересах ОСОБА_1 апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його захисник, - адвокат Данканич В. В., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Данканич В.В. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 24 березня 2022 року, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП ОСОБА_1 залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН