Справа № 522/794/23
Провадження № 3/522/857/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючої судді Косіциної В.В., за участі секретаря судового засідання Левченко К.І. розглянувши матеріали, які надійшли з полку Управління патрульної поліції в Одеській області 10.01.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 079277 вбачається, що 22.12.2022 року о 17 год. 45 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Toyota номерний знак НОМЕР_1 , в м. Одесі на вул. Черняховського, 12/3 перед початком руху, не впевнився в безпечності руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Hyundai, номерний знак НОМЕР_2 , який рухався зліва від нього. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Зазначена подія була зафіксована співробітниками поліції та кваліфікована як порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КпАП України.

07 лютого 2023 року до суду від представника ОСОБА_1 адвоката Корнишина Ю.О. надійшло клопотання (про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення), в якій просив провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в діях складу правопорушення, в зв`язку з тим, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 17.01.2023 року притягнуто до адміністративної відповідальності іншого учасника даної ДТП, за теж саме ДТП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник наполягали на відсутності у її діях складу адміністративного правопорушення та закритті провадження у справі.

Потерпілий ОСОБА_2 вважав, що вина у скоєнні ДТП є обоюдною та оби два учасники мають нести відповідальність.

Розглянувши справу, дослідивши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення регламентовано, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» та у відповідності до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь (ст. 62 Конституції України).

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що вона рухалась по вул. Говорова, де в її смузі була припарковано автомобіль. З метою його об`їзду вона повільно рухалась та включила лівий поворот та відчула удар в ліве крило її автомобілю зі смуги зустрічного руху, яка рухалась паралельно її автомобіля в одному напрямку з нею.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, працівниками поліції, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 079277 від 22.12.2022 року додано копію протоколу про адміністративні правопорушення серії ААД № 091593 від 22.12.2022 року відносно ОСОБА_2 , схемою місця ДТП, поясненнями учасників пригоди.

Як слідує з пояснень іншого учасника ДТП ОСОБА_2 доданих до протоколу, останній керуючи автомобілем виїхав з провулку та хотів припаркуватись на вул. Говорова біля тротуару та не побачив від`їжджаючий від тротуару автомобіль Toyota.

Отже, з обох пояснень учасників ДТП слідує, що обидва водія визнають, що у момент ДТП автомобіль Toyota RAV-4 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 почав рухатися по вул. Говорова.,в ряду в якому до цього був припаркований із включеною аварійною сигналізацією.

При цьому ОСОБА_2 визнається та обставина, що безпосередньо перед автомобілем ОСОБА_1 не було припаркованих автомобілей, оскільки сам ОСОБА_2 планував паркуватися на вільному місці. Отже суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 могла безпечно продовжувати рухатися в своєму ряді після відновлення руху.

Судом також встановлено, що у відношенні ОСОБА_2 за вказане ДТП працівниками також було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 091593 від 22.12.2022 року, копія якого міститься в матеріалах справи. о

Відповідно до протоколу № 091593 від 22.12.2022 р. 17 год. 45 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем Huyndai Elantra д.н.з. НОМЕР_3 , а саме при виїзді з прилеглої території на вул. Говорова при зміні напрямку руху не впевнився що це буде безпечно в результаті чого допустив зіткнення з а/м Toyota RAV-4 д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував справа від нього. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 17.01.2023 року (справа № 522/792/23, провадження № 3/522/853/23), ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень та стягнуто в дохід держави судовий збір в розмірі 536 гривень 80 копійок.

Разом з тим, відповідно до п. 2.3 б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно з п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

В той же час, у відповідності до п.1.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, передбачено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

З урахуванням пояснень ОСОБА_1 , а також позиції ОСОБА_2 , обставин, з`ясованих судом, а також викладених у поясненнях у справі про адміністративне правопорушення, визнання судом другого учасника ДТП винним у вчиненні правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 не вбачається невідповідність вимогам пункту 10.1 ПДР України, враховуючи, що вона почала рух в своєму ряду, перед її автомобілем не було припарковано інших машин та само її рух не заважав руху автомобілей як у паралельному так і у зустрічному напрямку. Суд не вбачає в матеріалах справи доказів того. що ОСОБА_1 могла передбачити появу автомобіля ОСОБА_3 , що виїзхав із прилеглою території на протилежній стороні дороги та відповідно мала реальну можливітсь уникнути ДТП. Жодних порушень правил ПДР з боку ОСОБА_1 , в тому числі й п. 10.1. суд не вбачає.

В свою чергу ОСОБА_2 в момент ДТП здійснював маневр, а саме виїжджав з прилеглої території та перетинав ОСОБА_4 з метою подальшої парковки у ряду, в якому рухалась ОСОБА_1 . При цьому суд вважає, що саме ОСОБА_2 мав реальну можливість уникнути ДТП якби врахував дорожню обстановку, а саме факт наявності припаркованого автомобіля ОСОБА_1 із включеною аварійною сигналізацією та вірогідність початку руху вказаного автомобіля.

Враховуючи наведене, доводи протоколу про адміністративне правопорушення щодо наявності вини ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження іншими матеріалами справи, а навпаки - ними спростовані. Доводи ОСОБА_1 , викладені у його поясненнях, в ході розгляду справи підтвердилися.

Отже, дослідженні судом матеріали, пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не підтверджують наявності події і складу адміністративного правопорушення.

Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не вказані прізвища та адреси свідків вчинення адміністративного правопорушення, які могли б підтвердити або спростувати обставини викладені в протоколі.

При цьому, пояснення, які містяться в матеріалах справи по суті є взаємовиключними.

Виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».

У відповідності до ст.252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідност.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».

Кваліфікувати ж дії ОСОБА_1 по інший нормі Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд позбавлений можливості, оскільки адміністративним законодавством дана можливість не передбачена, а іншого протоколу про адміністративне правопорушення відносно останнього, за якою суд міг би прийняти рішення, не представлено.

За таких обставин, з урахуванням того, що суд позбавлений можливості збору доказів, провадження у цій справі підлягає закриттю через відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а сама ОСОБА_1 - звільненню від адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 24, 33, 124, 221, 247, 251, 268, 283, 284 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, згідно п.1 ст. 247 КпАП України, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд міста Одеси.

Суддя Косіцина В.В.