Справа № 521/4131/23
Номер провадження 3-зв/521/1/23
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
9 березня 2023 року суддя Малиновського районного суду м. Одеси Черевко С.П., за участі секретаря судового засідання ОСОБА_1 , адвоката Ролінського В.В. діючого в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву захисника адвоката Ролінського В.В. в інтересах ОСОБА_2 про відвід судді Малиновського районного суду м. Одеси Старікова О.О. по справі № 521/4131/23 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , який притягається до адміністративної відповідальності за ст. 172-20 ч. 3 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні судді Малиновського районного суду м. Одеси Старікова О.О. знаходиться справа про адміністративне правопорушення № 521/4131/23 за матеріалами Національної гвардії України військової частини НОМЕР_1 , щодо ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 172-20 ч. 3 КУпАП.
28.02.2023 до Малиновського районного суду м. Одеси надійшла заява захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката Ролінського В.В., згідно з якою він заявив відвід судді Старікову О.О., посилаючись на те, що 24.02.2023 року під час телефонної розмови з підзахисним ОСОБА_2 клієнтом було повідомлено, що командуванням військової частини НОМЕР_1 , Національної гвардії України 23.02.2023 року ОСОБА_2 було повідомлено, що вони домовились з судом, що справа суддею Старіковим О.О. буде розглядатись 27.02.2023 року без участі клієнта, без виклику свідків у судове засідання, без адвоката, без пояснень самим ОСОБА_2 . Зазначені обставини викликають сумніви щодо об`єктивності та неспроможності судді.
Вважає, що з метою виключення сумнівів в неупередженості та необ`єктивності судді Старікова О.М., з врахуванням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, слід відвести його від розгляду справи про адміністративне правопорушення, щодо ОСОБА_3 , та матеріали справи №521/4131/23 передати на повторний автоматизований розподіл справ між суддями.
Адвокат Ролінський В.В. заяву про відвід судді просив задовольнити та відвести суддю ОСОБА_4 від справи.
Вирішуючи питання щодо заявленого відводу, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійснені правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону. Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення, крім випадків, встановлених законом (ст.с т. 126, 129 Конституції України).
Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, у випадку, якщо санкції за адміністративні правопорушення є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, вимоги до його судового розгляду мають відповідати гарантіям та стандартам, встановленим Конвенцією, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року).
Крім того, Європейський суд з прав людини зауважив, що з огляду на загальний характер законодавчого положення, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, провадження у таких справах є кримінальними для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» від 21 лютого 1984 року (пп. 52-54), «Лауко проти Словаччини» від 02 вересня 1998 року (пп. 56-59), ухвала щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» від 17 листопада 2009 року).
Беручи до уваги, практику Європейського суду з прав людини, у зв`язку з відсутністю у нормах Кодексу України про адміністративні правопорушення процедури вирішення питання про відвід судді, судом застосовуються норми Кримінального процесуального кодексу України за аналогією закону.
Так, відповідно до ст. 75 КПК України обставинами, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні є: 1) слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. 2) у складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.
Перелік підстав для відводу судді, передбачений ст.75 таст.76 КПК України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Відповідно до ч. 1, 3 ст.81КПК України у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35цього Кодексу.
Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. Якщо у позивача по справі виникли сумніви щодо об`єктивності та неупередженості судді, то у нього, відповідно до наведеного, виникає право заявити судді відвід.
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.
У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу.
Відповідно до п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради Європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» від 01.01.2001 року незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але із боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана. Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.
Довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється в ефективному відправленні судочинства та виступає мірою реалізації завдань справедливого суду.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мироненко та Мартенко проти України» вказав, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для дотримання п.1 ст.6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечив суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими. Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.
З системного аналізу положень закону вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
Водночас для того, щоб ці обставини лягли в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.
Захисник Ролінський В.В. зазначив, що його клієнт ОСОБА_2 йому повідомив, що при розмові з командування ВЧ НОМЕР_1 НГУ йому стало відомо, що розгляд справи буде проводитись без його участі його захисника та свідків, так як є домовленість командуванням ВЧ НОМЕР_1 з суддею.
За таких обставин суд дійшов висновку, що вказані обставини, зазначені заявником у заяві про відвід судді Старікова О.О. не доводять про існування обставин, що викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності судді. Немає ніяких підтверджуючих доказів, це є суб`єктивними обставинами особи яка притягається до адміністративної відповідальності.
Інших підстав, які б викликали сумніви у неупередженості або об`єктивності судді при здійсненні правосуддя у даній справі, заявником не наведено.
Суд застосовує рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» (заява № 33958/96) та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02), у пунктах 43 та 50 яких відповідно зазначено, що особиста безсторонність судді резюмується, поки не надано доказів протилежного.
Призначення та проведення судових засідань, витребування доказів, допуск учасників судового процесу, надання ними пояснень та заявлення клопотань, оцінка доказів є процесуальною діяльністю головуючого у справі та у разі допущення порушень цієї діяльності може бути приводом для апеляційного оскарження рішення, яке буде ухвалено суддею тільки в нарадчій кімнаті, а тому зазначені доводи захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката Ролінського В.В. не є підставами для відводу судді в розумінні ст. 75 та ст. 76 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката Ролінського В.В. про відвід судді Старікова О.О.
Керуючись ст.ст. 283-284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні заяви представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 про відвід судді Малиновського районного суду м. Одеси Старікова О.О. від розгляду справи про адміністративні правопорушення, № 521/4131/23- відмовити.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Черевко С.П.