Справа № 462/1424/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 березня 2023 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м.Львова Колодяжний С.Ю., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Денис С.Р., розглянувши матеріали справи, які надійшли від сьомого ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 , будучи громадянином України, 19.02.2023 року о 22.30 год. при проходженні прикордонного контролю на виїзд з України під час перевірки документів у пасажирів потягу №715 «Київ-Львів-Перемишль» в міжнародному пункті контролю «Львів» через державний кордон, на території Залізничного району м.Львова, пред`явив на паспортний контроль закордонний паспорт громадянина Ізраїлю № НОМЕР_1 , виданий 27.06.2018 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив вимоги ст.2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в?їзду в Україну громадян України» та п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету міністрів України №57 від 27.01.1995 року, та вчинив спробу перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів, про що відносно нього 19.02.2023 року складено протокол серії ЗхРУ №284068 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.204-1 КУпАП.

В суд ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, повторно не з`явився, проте на електронну адресу суду 01.03.2023 року подав повторне клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що справа за ст.204-1 КУпАП не належить до переліку справ про адміністративні правопорушення, визначених ч.2 ст.368 КУпАП, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, та що згідно положень ч.1 ст.277 КУпАП для даної справив становлений скорочений строк розгляду, а у клопотанні від 01.03.2023 року ОСОБА_1 не наведено будь-яких об`єктивних причин неможливості явки до суду 02.03.2023 року для розгляду справи та не надано підтверджуючих документів про наявність таких причин, клопотання про відкладення розгляду заявлено повторно, тому суддя вважав за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Денис С.Р. в суді зазначила, що під час ознайомлення із матеріалами справи було виявлено значні недоліки у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №284068, а також відмінності між копією протоколу, який їй було надано та копією протоколу, який було надіслано до суду, зокрема: зазначається, що пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, додаються на окремому аркуші, хоча в копії протоколу, який надано ОСОБА_1 така інформація відсутня; зазначається, що до протколу додаються документи згідно внутрішнього опису, хоча в копії протоколу, який наданий ОСОБА_1 така інформація відсутня; зазначені позначки навпроти рядків «Свідки» та «Потерпілі», хоча в копії протоколу, який наданий ОСОБА_1 така інформація відсутня; зазначається підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, хоча в копії протоколу, який наданий ОСОБА_1 , така інформація відсутня; на місці підпису перекладача зазначається інформація, що перекладач не залучався, хоча в копії протоколу, який наданий ОСОБА_1 така інформація відсутня. Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №284068 дозаповнювався після надання його копії ОСОБА_1 , що є неправомірним та грубим порушення норм чинного законодавства. Окрім цього, захисник зазначила, що при перетині кордону у ОСОБА_1 був відсутні паспорт громадянина України для виїзду за кордон, а докази, які би підтверджували його умисел на перетинання кордону у незаконний спосіб та з мотивів уникнення мобілізації і призову відсутні.

Заслухавши доводи адвоката ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП).

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч.1 ст.251 та ст.252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 ст.204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу чи без дозволу відповідних органів влади.

Як встановлено при розгляді справи та підтверджується її матеріалами, зокрема, рапортами інспектора прикордонної служби 2 категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служи « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСОБА_4 та начальника 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служи « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСОБА_5 , копією закордонного паспорта громадянина Держави Ізраїль № НОМЕР_1 , виданого 27.06.2018 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , даними особової картки, наданої Державною міграційною службою України, ОСОБА_1 є громадянином України, документованим паспортом громадянина України номер НОМЕР_2 та паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 (дата видачі 28.08.2018 року, орган видачі Відділ централізованої обробки даних Управління Державної міграційної служби України в Київській області), та одночасно має громадянство Ізраїлю, при перетинанні 19.02.2023 року державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України пред`явив на паспортний контроль паспорт громадянина Ізраїлю.

Разом з тим, ст.4 Конституції України проголошено, що в Україні існує єдине громадянство. Поняття єдиного громадянства визначається у ч.1 ст.2 Закону України від 18.01.2001 року №2235-ІІІ «Про громадянство України», як один із принципів законодавства України про громадянство. Якщо громадянин України набув громадянство іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Таким чином, в?їзд на територію України та виїзд з неї громадянами України за пред`явленням паспортів, виданих на ім?я громадян іноземної держави, суперечить вимогам ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в?їзду в Україну громадян України», а тому за наявності підстав тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст.204-1 КУпАП.

З даного приводу слід зазначити, що об?єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в?їзд в Україну).

Статтею 3 даного Закону закріплено, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Правила перетинання державного кордону України громадянами України, затверджені постановою Кабінету міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Відповідно до п.2 Правил перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним із таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, в тому числі паспорт громадянина України.

Тому, виходячи із принципу єдиного громадянства, виїзд і в?їзд на територію України громадянами України за пред?явленням паспортів, виданих на ім?я громадян іноземної держави, суперечить ст.3 Закону України «Про порядок виїзду і в?їзду в Україну громадян України».

Встановивши правовий зв?язок фізичної особи з державою Україна, тобто належність особи, яка перетинає державний кордон в пункті пропуску за документом громадянина іноземної держави, до громадянства України, службові особи ДПСУ зобов?язанні керуватись правовою нормою п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про громадянство України», якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Відповідна правова норма міститься в ч.1 ст.3 Європейської конвенції «Про громадянство» - кожна держава визначає у своєму законодавстві, хто є її громадянами. На сьогодні наявність за громадянином України подвійного громадянства не визнається.

Оскільки початком здійснення прикордонного контролю є момент подання особою паспортного документу для перевірки, факт надання громадянином України паспортного документа громадянина іноземної держави кваліфікується як спроба незаконного перетинання державного кордону України, так як даний документ не може вважитися відповідним.

Суддя не бере до уваги доводи захисника про те, що ОСОБА_1 є громадянином Ізраїлю, а на час проходження ним прикордонного контролю в нього був відсутні паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тому що це не має правового значення, оскільки в даному випадку ОСОБА_1 , як громадянин України, зобов`язаний був пред`явити на паспортному контролі документи, що дають право саме громадянину України на виїзд з України. Наведеним також спростовуються доводи про відсутність у діях ОСОБА_1 при в`їзді з України прямого умислу на перетинання кордону без відповідних документів.

Щодо покликань адвоката Денис С.Р. на наявність істотних порушень процедури складення протоколу про адміністративне правопорушення, то суддя зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №284068 за своїм змістом відповідає вимогам ст.256 КУпАП та складений без істотних порушень розділу ІІІ (Оформлення матеріалів справ про адміністративні правопорушення) Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення від 18 вересня 2013 року №898 і містить всі необхідні дані для його розгляду суддею, а сам факт звернення ОСОБА_1 зі скаргою на дії інспектора Державної прикордонної служби України Офріняк М.І., якою складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №284068, не спрпостовує вказаних висновків.

Враховуючи наведене, вважаю, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, оскільки під час здійснення прикордонного контролю на виїзд з України, громадянин України ОСОБА_1 пред`явив паспорт громадянина Ізраїзлю, тобто вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів.

При цьому, при розгляді справи суддею не отримано беззаперечних доказів того, що мотивом спроби ОСОБА_1 незаконно перетинути державний кордон України в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів було уникнення призову по мобілізації, тому вказання такого мотиву у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №284068 слід вважати припущенням і не приймати до уваги.

З врахуванням даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

За змістом ст. 29 КУпАП конфіскації підлягає лише предмет, що став знаряддям вчинення або безпосереднім об?єктом адміністративного правопорушення, який перебуває у приватній власності порушника, якщо інше не передбачене законами України.

Враховуючи викладене, закордонний паспорт громадянина Ізраїлю № НОМЕР_1 , виданий 27.06.2018 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не може бути предметом конфіскації, оскільки є власністю держави Ізраїлю. Крім того, будь яким законом України не передбачена можливість конфіскації паспорта громадянина іншої держави, який є власністю цієї держави.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі ухвалення судом постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 грн.

Керуючись ст.40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний