Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/1699/22
П О С ТА Н О В А

28 лютого 2023 року м. Овруч

Суддя Овруцького районного суду Гришковець А. Л. , розглянувши матеріали, які надійшли з з відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Інспектором СРПП ВПД №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Мулявко Д.О. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 229526 від 22.06.2022, згідно якого 22.06.2022 о 7 год. 50 хв. в с. Гаєвичі по вул. Центральній Овруцької ТГ Коростенського району ОСОБА_1 керував автомобілем марки «АУДІ А 4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різких запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "Драгер" та проведення такого огляду в медзакладі відмовився на нагрудний пристрій «Бодікамера», чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху .

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснивши, що він не був п`яний, так як пив пиво ввечері. Він їхав із свідком та ще двома пасажирами. Нічого не порушував. Його зупинили і попросили документи, які він пред`явив. Перевірили і віддали. Потім сказали, що є перегар. Пропонували дихати чи відмовитися. Він відмовився. Сказали підписати протокол і постанову. Підписував чисті бланки. Ніякі копії йому вручено не було. Сказали, що можна їхати і він поїхав.

Адвокат Ющенко В.М. в судовому засіданні просить закрити провадження у справі, посилаючись на відсутність будь-яких доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , відсутність складу даного адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, його представника, показання свідка та дослідивши письмові та речові докази в справі, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 2 статті 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першої цієї статті.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та вказаної Інструкції, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення; огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського; кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п. 9 розділу 2 Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Судом під час розгляду справи було повністю та всебічно досліджено надані суду письмові та речові докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №229526 від 22.06.2022, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 951157 від 22.06.2022, та відеозаписи, які зроблені за допомогою нагрудної бодікамери поліцейського.

Оцінюючи надані докази, суд відмічає, що працівниками поліції не було доведено належними та допустимими доказами підставу, яка б відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» давала право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 ..

В ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» законодавець закріпив, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 951157 від 22.06.2022 вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «АУДІ А 4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію розмітки, не був пристебнутий ременем безпеки, не мав в наявності вогнегасника, не мав при собі посвідчення водія, після зупинки поліції не ввімкнув сигнал аварійної зупинки, за що на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн..

Однак, при перегляді в судовому засіданні DVD-R диску з відеозаписами події, яка мала місце 22.06.2022 за участю ОСОБА_1 , судом не було встановлено доведення факту порушення останнім ПДР України, а саме: перетин суцільної лінії розмітки, порушення правил користування ременем безпеки, відсутність вогнегасника, відсутність посвідчення водія, не ввімкнення сигналу аварійної зупинки після зупинки працівниками поліції. Суд відмічає, що на диску взагалі не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинку. Відеозапис розпочинається з розмови останнього з поліцейським біля поліцейського автомобіля.

Відповідно з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення Правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, чи була якась інша підстава визначена ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таку позицію сформував Верховний Суд у своїй постанові від 15.03.2019 по справі №686/11314/17.

При цьому, беручи до уваги рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року про те, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства, а перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі, необхідно відмітити, що системний аналіз змісту положень КУпАП в поєднанні з вказаною позицією КСУ та ЄСПЛ, що ураховується з огляду на норми ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", свідчить, що у такого роду провадженнях належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, передбачені ст. 280 КУпАП, та інших обставин, які мають значення для неї, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КУпАП.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

Сам обов`язок щодо збирання доказів, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проаналізувавши у цьому провадженні наявні у ньому фактичні дані, які як докази були зібрані поліцейським, суд установив, що вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, не є доведеною з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом», у розрізі такого.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, однак сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути вирішальним доказом винуватості.

Так, в частині 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» законодавець закріпив, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Згідно Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення (розділ 1 п.2 п.п.1). Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки (розділ 3 п.2). Наведене свідчить, що з метою фіксації фактів порушення водіями Правил дорожнього руху України передбачено проведення поліцейськими відеозапису за допомогою відеореєстратора патрульної машини та нагрудних камер, які є належними та допустимими доказами, на підставі яких встановлюються фактичні обставини справи, у тому числі, доведення винуватості особи у вчиненні правопорушення.

До протоколу про адміністративне правопорушення, що розглядається, долучено оптичний диск марки «VIDEX DVD+R» із відеозаписом з портативного відеореєстратора поліцейського, на якому наявні три відеофайли.

При перегляді в судовому засіданні вказаного DVD+R диску з відеозаписами події, яка мала місце 22.06.2022 за участю ОСОБА_1 , судом встановлено наступне. На відео файлі під назвою 000000__0189В, час 08.05.57 08.06.43, відображається спілкування поліцейського з водієм. Під час якого поліцейський повідомляє водія про наявність ознак сп`яніння, не зазначивши яких саме, і пропонує йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "Драгер" та в медзакладі, від чого водій відмовляється. Також, поліцейський озвучив, що водія ознайомлено з ст. 68 Конституції України та ст. 268 КУпАП України, не роз`яснюючи при цьому їх змісту. Крім того, повідомив про обмеження його у праві керування транспортним засобом. На цьому відеозапис було припинено.

З наступних двох відеофайлів під назвою 000000__0190В, час 08.12.35 08.13.20 та 000000__0191В, час 08.14.15 08.15.19, вбачається, що працівник поліції надає водію для підпису протокол про адміністративне правопорушення, в якому останній під диктовку поліцейського власноручно вписує ( в іншому відеофайлі дописує) в протокол пояснення по суті порушення (з 17.00 до 20.00 21.06.2022 вживав пиво Київське 1,25 л). На цьому відеозапис було припинено.

Буд-яких інших відеофайлів диск не містить.

Відтак, відеозапис не містить зафіксованого факту, що ОСОБА_1 взагалі 22.06.2022 керував транспортним засобом, в тому числі і автомобілем марки «АУДІ А 4», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; факту його зупинки працівниками поліції та поінформування поліцейським водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстав зупинки, визначеної у ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію»; озвученням ним, які саме ознаки стану алкогольного сп`яніння виявлено у водія.

Крім того, з матеріалів справи та оглянутого диску з відеозаписами події не вбачається, що поліцейським було складено протокол у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, було роз`яснено його права, передбачені Конституцією України та КУпАП, та наслідки відмови від проходження ним огляду на стан сп`яніння, а також вручено копію потанови, протоколу.

Напроти, з оглянутого диску з відеозаписами події вбачається, що водій підписує чистий бланк протоколу про адміністративне правопорушення та ще один документ (постанову про накладення адміністративного стягнення), а також під диктовку поліцейського власноручно вписує в протокол пояснення по суті порушення.

За таких обставин, вказані відеозаписи, що містяться на диску, і досліджені у судовому засіданні, суд не може покласти в основу рішення по справі, оскільки вони містять суперечливу інформацію, яка узгоджується з поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності; відеофіксація ж не велася безперервно, а становить 3 окремих відео файли, що не дає змоги суду оцінити в повній мірі фактичні обставини справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 стверджував, що ні протокол про адміністративне правопорушення, ні постанову про накладення адміністративного стягнення він не отримував, свій підпис ставив на чисті бланки.

Вказані обставини підтвердив і свідок ОСОБА_2 , який показав, що ніякі правила дорожнього руху ОСОБА_1 не порушував. Документи він пред`являв і йому їх віддали. Протокол йому ніхто не вручав. Ніяких ознак сп`яніння в нього не було.

Поліцейський, який складав протокол, на неодноразові виклики в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями.

Інших будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння та відмови пройти огляд, суду надано не було.

Відповідно до ч.1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно роз`яснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2003 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №18, судам при розгляді справ необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247 і 280 КУпАП. Сам протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №229153 від 13.08.2022 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви.

Відповідно до п. 1 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 N 1395, водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Також, відповідно до вимог ст. ст. 265-2, 266 КУпАП у разі виявлення особи, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, поліцейські зобов`язані вчинити дії, які унеможливлюють подальше керування цією особою транспортним засобом.

Проте, посвідчення водія та автомобіль ОСОБА_1 ніхто не вилучав, від керування транспортним засобом фактично не відстороняв, а матеріали справи не місять акту приймання автомобіля іншою особою, відповідальною за її зберігання.

Відтак, всі вищенаведені факти в їх сукупності підтверджують порушення порядку оформлення матеріалів про адміністративні порушення, в тому числі і процесуального документу - протоколу про адміністративне правопорушення, а матеріали справи не містять беззаперечних доказів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України"). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові КАС ВС від 8 липня 2020 року (справа №463/1352/16-а).

За встановлених обставин, зважаючи, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, та припущеннях, а суду не було надано достатніх та незаперечних доказів, які б доводили винуватість ОСОБА_1 поза розумним сумнівом, судом не може бути зроблений беззаперечний висновок про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та відповідно про наявність правових підстав для закриття справи.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст. 130, 280, 283, п.3 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: А. Л. Гришковець