ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/176/23 Справа № 199/8403/22 Суддя у 1-й інстанції - ЛИСЕНКО В. О. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю захисника Торубарова А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Торубарова Андрія Володимировича, поданої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2022 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 496 грн. 20 коп.

У постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 будучи особою, яка протягом року піддавалася адміністративному стягненню, 24.10.2022 о 21:20 годині у місті Дніпрі по вул. Солончакова, 10 повторно керував транспортним засобом «ВАЗ 21104-110.01», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запахом алкоголю з порожнини рота, поведінкою, що не відповідає обстановці, вираженим тремтінням пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку за допомогою алкотестеру «Драгер» та в медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.2 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2022 року та просить закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

В обґрунтування зазначає, що обставини викладені працівниками поліції у протоколі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не відповідають дійсним обставинам справи та не підтверджуються належними та допустимими доказами. Аргументує тим, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, про що він неодноразово заявляв під час проведення відеозйомки з нагрудної камери поліцейського, а сам зупинив інспекторів поліції та в той час біля свого автомобіля не знаходився. Поліцію викликала заявниця ОСОБА_2 , яка разом з ОСОБА_1 спочатку розпивала спиртні напої, а потім між ними виник конфлікт. На підставі саме цього конфлікту, ОСОБА_2 викликала поліцію, а щоб його краще шукали додала, що ОСОБА_1 п`яний поїхав на своєму автомобілі. Хоча, останній нікуди не їхав та не був зупинений працівниками поліції, як зазначено в рапорті поліцейського, а саме тому і відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

При цьому, звертає увагу, що свідок ОСОБА_2 , яка викликала поліцію та надавала покази, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, на виклик суду не з`явилася не підтвердила свої письмові свідчення під присягою, що викликає сумнів в їх правдивості та об`єктивності. Однак незважаючи на ці обставини, суд першої інстанції, не викликав свідка повторно, а прийняв відповідне рішення, засновуючись на її письмових поясненнях.

Разом з цим, наголошує, що рапорт поліцейського, який був долучений до матеріалів справи, має розбіжності між обставинами, які викладені в ньому та доказами, які надійшли до суду, оскільки в рапорті зазначено, що ОСОБА_1 приїхав на автомобілі до заявниці додому в нетверезому стані, кидався битися, виражався нецензурною лайкою, до приїзду поліції покинув місце події. При цьому, взагалі не зазначено, що спиртні напої ОСОБА_1 вживав разом з заявницею. Крім того, в рапорті зазначено, що ОСОБА_1 не поїхав на автомобілі, а лише покинув місце події, при чому, яким чином він це зробив не вказано. До того ж, поліцейськими зазначено, що на вул. Солончака, 10, ними було виявлено та зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , що не відповідає дійсності, так як з наявного в матеріалах справи відеозапису чітко видно, що ОСОБА_1 неодноразово говорив, що автомобілем він не керував та сам зупинив поліцейських. Натомість, жоден з працівників поліції не вказував на зворотне, не робив ніяких зауважень, а лише говорив, що у них є свідок, який підтвердить факт керуванням ОСОБА_1 автомобілем.

Також, зазначає, що працівниками поліції в порушення вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС №1026 від 18.12.2018, фіксування події відбувалося не початку виконання службових обов`язків поліцейським, а саме з моменту зупинки транспортного засобу, яким нібито керував ОСОБА_1 , а тому вказаний відеозапис не можна вважати належним та допустимим доказом у справі, що узгоджується із практикою Верховного Суду викладеній у справі №216/5226/16-а.

Водночас, вказує, що матеріали справи не містять об`єктивної та достовірної інформації про те, що ОСОБА_1 , перед тим, як йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом ВАЗ-2104-110.01 д.н. НОМЕР_1 і був зупинений працівниками поліції з дотриманням вимог ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», а також відомостей про відсторонення його від керування транспортним засобом, як того вимагають положення ст.266 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не з`явився, але захисник не заперечував проти можливості розгляду справи за відсутності його підзахисного, а тому неявка особи, за приписами ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Торубаров А.В. підтримав доводи поданої апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, просив апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданих апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими/ в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Між тим, вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано з огляду на наступне.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, суддя місцевого суду послався, як на докази, на матеріали справи, а саме на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 355920 від 24.10.2022 року; направлення на огляд водія до медичного закладу від 24.10.2022 року; письмові пояснення свідка ОСОБА_2 ; постанову судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.06.2022 року; рапорт інспектора поліції від 24.10.2022 року; відеозапис з нагрудних бодікамер працівників поліції.

Однак, перевіряючи вказані докази, суд апеляційної інстанції дійшов до переконання, що вони не вказують прямо або опосередковано на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, з огляду на таке.

За матеріалами справи ОСОБА_1 заперечував свою вину, як під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП, так і під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 355920 від 24.10.2022, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 24.10.2022 о 21:20 годині у місті Дніпрі по вул. Солончакова, 10, АНД район, повторно протягом року керував транспортним засобом «ВАЗ 21104-110.01», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; поведінка, що не відповідає обстановці; виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку за допомогою алкотестеру «Драгер» та в медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.2 ст. 130 КУпАП. У протоколі зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень. Крім того зафіксовано, що документи не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався, так як водій позбавлений права керування. Протокол не підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та його копія ним не отримана.

Згідно рапорту старшого інспектора-чергового ВП №1 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Примаченка В.В. від 24.10.2022 року (а.с.3), вбачається, що 24.10.2022 року о 21:31 год надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 24.10.2022 року 21:26 за адресою: Амур-Нижньодніпровський район м. Дніпро, вул. Солончакова, 58, співмешканець сестри у нетверезому стані приїхав на авто ВАЗ 2110 срібного кольору з н/з НОМЕР_2 , побився з усіма мешканцями будинку у присутності неповнолітніх дітей та збирався кудись їхати.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 від 24.10.2022 року (а.с.5) вбачається, що 24.10.2022 року громадянин ОСОБА_1 виїхав з вулиці Пушкіна, 2, АНД району на автомобілі ВАЗ д.н.з НОМЕР_1 в стані сильного алкогольного сп`яніння та поїхав у сторону вул. Солончакова. На пів години раніше вживав у неї вдома алкогольні напої, а саме водку «Мороша» 0,3 л. та «Лонгер». Вона попереджала водія про адміністративну відповідальність, але він її не послухав та поїхав по своїм справам.

З направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.10.2022 вбачається, що ОСОБА_1 було виписано направлення до КП Дніпровська багатопрофільна клінічна лікарня психіатричної допомоги ДОР для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, однак останній від проходження такого огляду відмовився (а.с.4).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Натомість, судом апеляційної інстанції було відтворено відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції, який міститься у 1 файлі на одному компакт-диску, долученому до матеріалів справи (обкладинка диску не пронумерована).

Так, з відеофайлу export-aidvm» тривалістю 00:00:00 00:14:37 вбачається, що в темряві, посеред вулиці, працівник поліції підходить до ОСОБА_2 та просить її підтвердити на камеру надані нею пояснення щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на що остання повідомила, що ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння сів за кермо автомобілю ВАЗ 2110, номер не пам`ятає, та поїхав у сторону вул. Солончакова. При цьому, ОСОБА_1 стояв поряд з працівниками поліції у кайданках та сварився з іншим чоловіком, яким виражався в його сторону дуже нецензурною лайкою.

Потім, працівник поліції повернувся до ОСОБА_1 , попрохав його назвати свої анкетні дані та запитав чи керував він транспортним засобом 30 хвилин тому, на що ОСОБА_1 відповів, що автомобіль знаходиться у дворі, він ним не керував, а також зазначив, що він не міг керувати автомобілем, так як сам зупинив автомобіль поліцейських для того, щоб вони допомогли йому замінити колесо, яке йому ножем порізала дружина. Після чого, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що в нього є підстави вважати, що він керував автомобілем ВАЗ 2110, оскільки в нього є пояснення небайдужого свідка та запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер», на що останній категорично заперечував та постійно говорив, що автомобіль стоїть у дворі, він ним не керував, а тому відмовляється від тестування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», а також від проходження огляду у закладі охорони здоров`я.

Надалі, після відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння працівник поліції повідомив останньому його права і обов`язки, посадив останнього до службового автомобілю патрульної поліції, доправив до районного відділу поліції, де повідомив, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП та запропонував йому ознайомитися з його змістом, однак останній відмовився, оскільки свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення категорично не визнавав та постійно вказував, що автомобілем не керував.

Отже, зазначені на цьому відеофайлі фактичні обставини та зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації, мають суперечності, оскільки із доданого до протоколу відеозапису взагалі неможливо встановити коли та в який час, де та на якому саме транспортному засобі ОСОБА_1 здійснював рух в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим протокол про адміністративне правопорушення від 24.10.2022 року серії ААД № 355920щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП не є належним та допустимим доказом у розумінні ст.251 КУпАП.

Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як зазначено у п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За приписами частини 2 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Між тим, згідно термінології, визначеної п.1.10. ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Однак, за результатами судового розгляду суд апеляційної інстанції дійшов до переконання про відсутність належних і достатніх доказів для висновку про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем за встановлених судом першої інстанції обставин.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі сторона захисту не оспорює сам факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, а лише оспорює факт керування ним автомобілем за наведених у рішенні місцевого суду обставин.

Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Таким чином слід дійти висновків про те, що судом першої інстанції, у порушення вимог ст.280 КУпАП, не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та суд дійшов передчасного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи апеляційним судом мають бути витлумачені на користь останнього.

Апеляційний суд констатує, що у даній справі судом першої інстанції не доведено «поза будь-яким розумним сумнівом», що ОСОБА_1 маючи ознаки алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом. Тому апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи сторони захисту про відсутність доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника Торубарова А.В. підлягає задоволенню, а постанова судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2022 року підлягає скасуванню, із закриттям провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Торубарова Андрія Володимировича задовольнити.

Постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2022 рокупро визнання винним і притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО