Справа № 758/545/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2023 року місто Київ

Суддя Подільського районного суду міста Києва Рибалка Ю.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, місце реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

24 грудня 2022 року о 22 год. 07 хв. у м. Києві, вул. Івана Виговського, 15, водій ОСОБА_1 , керував т.з. Ford Focus номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явилася, проте забезпечила явку захисника, який подав клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та під час судового засідання підтримав його.

В обґрунтування поданого клопотання адвокат зазначає наступне: відповідно до зазначених в проколі даних вказано, що до протоколу долучено: відео 475473, направлення, розписка, відео 473818.

Щодо долучених доказів, вважає, що відеозапис не є належним доказом по справі, адже в протоколі не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснювалось фіксування. Вказане узгоджується з правовою позицією ВС (постанова від 15.11.2018 у справі 524/5536/17, від 19.20.2020 р. справа № 524/1284/17).

Посилається на те, що відео фіксування події повинно проводитися з моменту зупинки транспортного засобу та до кінця розгляду справи поліцейськими, однак поліцейськими не було проведено таких дій, що є грубим порушенням процедури розгляду справи.

Відеозапис є неповним, що є порушенням Закону України «Про національну поліцію» та наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100. Порушення «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 за № 28/3299 (далі Інструкція), де зазначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський повинен переконатися в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відсутність повного відеозапису ставить під сумнів законність проведених поліцейськими процесуальних дій та позбавляє можливості об`єктивно перевірити обставини пов`язані із виявленням та фіксацією адміністративного правопорушення у випадку їх оспорювання.

З відеозапису не вбачається взагалі факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 р. за № 28/32999 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення. Відсутність даних про технічні характеристики засобу фіксації за допомогою якого здійснено фото, або відео зйомку результати такої фіксації є недопустимими доказами (висновки ВС/КАС № 428/2769/17 від 24.01.2019, ВС/КАС, справа №524/5536/17, 15.11.18). Ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні на паперовому конверті з оптичним диском, які долучені в якості доказів у справі, взагалі не зазначено на які носії здійснювався відеозапис події.

Верховний Суд у справі №216/5226/16-а(2-а/216/33/17) зазначив що, якщо із відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі. На відео не видно всіх обставин, які вказані у протоколі.

На відеофайлі зафіксовано лише спілкування поліцейського з особою, при цьому відсутня інформація про роз`яснення особі її прав, передбачених ст. 268 КУпАП, ознаки, які можуть свідчити про обґрунтованість пропозицій пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, встановлення осіб свідків та їх наявність.

Крім того, також звертає увагу на те, що матеріалами справи про адміністративне правопорушення встановлено, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення певною особою положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням такої особи.

До того ж у порушення ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські не поінформували водія про конкретну причину зупинення ними транспортного засобу з детальним описом підстави такої зупинки, визначеної у цій статті.

Таким чином, вважає, що, із наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим складені процесуальні документи відносно такого водія не можуть бути належними та допустимими доказами провини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші наявні в матеріалах справи докази, об`єктивно не доводять факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи винна дана особа у вчиненні правопорушення.

Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом, доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, потерпілих, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Слід зазначити, що поліцейським не було розкрито зміст ст. 130 КУпАП, наслідки ухилення від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння.

Крім того, ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, що підтверджується матеріалами справи.

Також в протоколі не зазначені свідки, що підтверджує відсутність їх при складанні протоколу.

Відеозапис на боді камеру патрульного поліцейського не є повним, що ставить під сумнів законність проведених поліцейськими процесуальних дій та позбавляє можливості об`єктивно перевірити обставини пов`язані із виявленням та фіксацією адміністративного правопорушення.

Також відсутні будь-які законні причини зупинки транспортного засобу і не підтверджено сам факт керування ним ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки матеріали справи не містять доказів керування автомобілем саме даним водієм. При цьому він цей факт заперечує.

З огляду на встановлені судом порушення при оформленні матеріалів у справі про адміністративне правопорушення, відсутність належних, допустимих та достатніх доказів вчинення особою адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку про те, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, викладені в протоколі, не підтверджуються матеріалами справи.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності винуватості особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України.

На підставі викладеного, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 9, 130, 247, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопрушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга на постанову суду подається Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя Ю.В.Рибалка