Справа № 344/7639/22
Провадження № 33/4808/86/23
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І.
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю апелянта ОСОБА_1 та його захисника Волосянка Р.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду від 20.12.2022 року щодо нього,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП і накладено штраф 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 20 червня 2022 року о 16 год. 07 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Шашкевича, 1 керував автомобілем «Mercedes Benz A170» НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: почервоніння шкіри обличчя, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння водій відмовився в присутності двох свідків, у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оспорює законність й обґрунтованість постанови суду, вважає, що вона є незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з неповним встановленням обставин, необхідних для вирішення справи, недоведеності встановлених обставин, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння не керував, а тільки на вимогу поліцейського його перепаркував, що в подальшому останнім було використано проти нього і за кермом перебувала його дружина, яка припаркувала автомобіль з порушеннями ПДР України, тому підстав для проведення огляду не було. Ознак стану сп`яніння в нього виявлено також не було, при цьому події мали місце в пішохідній зоні, де рух транспортних засобів взагалі неможливий. На думку апелянта, дії поліцейського проти нього були неправомірні, чому суд першої інстанції не дав оцінки, а вказані в протоколі ознаки стану сп`яніння є формальними та не підтверджені жодним чином. Заперечує протокол, як доказ, оскільки не вважає його таким, а направлення на огляд не може вважатися офіційним документом, оскільки не підписане поліцейським. Разом з тим, ставить під сумнів відео фіксацію події через її переривчастість та не безперервність, через що не відображаються всі обставини події. Вважає, що суд безпідставно послався на покази свідків, які вказані в протоколі, оскільки вони не були допитані безпосередньо в судовому засіданні, при цьому свідчення свідка ОСОБА_2 , які є логічними та узгодженими з матеріалами справи були безпідставно не взяті до уваги. Просить постанову судді скасувати, провадження у справі щодо нього закрити на підставі ст.247 ч.1 п.1 КУпАП.

З`ясувавши обставини справи, проаналізувавши апеляційні доводи та пояснення учасників апеляційного провадження про підтримання апеляції, апеляційний суд прийшов до переконання про задоволення апеляційної скарги.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова суду щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.

Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.

В діях водія ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого йому правопорушення, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку.

Суд належно не перевірив і не дав оцінки доведенню факту керування ОСОБА_1 автомобілем в розумінні ПДР. В постанові належно не спростовано доводи апелянта про те, що він автом не керував, водієм була його дружина, він перепаркував автомобіль за вказівкою поліцейського для усунення перешкод для руху. У справі не має документального підтвердження факту керування ним автомобілем, факт керування ним транспортним засобом не було зафіксовано на відеозапису, тому апеляційний суд вимушений погодитись з доводами апелянта про безпідставність визнання факту керування ним автомобілем у розумінні ПДР, що в силу принципу «плодів зіпсованого дерева» є підставою вважати неправомірними всі наступні дії поліцейських та здобуті у справі дані, в тому числі процедура огляду водія.

Порушенням вказаного правового принципу є ще й те, що ОСОБА_1 при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було належно роз`яснено і забезпечено право на реальну допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його права на правовий захист і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу.

Суд першої інстанції не перевірив вручення ОСОБА_1 копії протоколу, як вимагає ст. 254 КУпАП. Апеляційним судом з`ясовано, що йому вручено копію протоколу вкрай неналежної якості, яка не піддається читанню, що слід розцінити як невручення йому акту адміністративного обвинувачення, що є істотним порушенням його права на захист і є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

Посилання суду на письмові пояснення свідків, без їх допиту в судовому засіданні є недопустимими доказами, оскільки це є порушенням правового принципу безпосередності дослідження судом доказів шляхом допиту цих осіб в судовому засіданні.

За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, як невмотивована й необґрунтована.

За таких порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.

Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови і закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Івано-Франківського міського суду від 20.12.2022 року щодо нього скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.М. Гриновецький