ЄУН 174/5/23
н/п 3/174/10/2023
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

06 січня 2023 року м.Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Борцова А.А., розглянувши матеріал, який надійшов з ВП №4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності по ст.173 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Верховцево Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працює, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 ,

якому, згідно ст.268 КУпАП, роз`яснені його права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 404428 від 05.01.2023 р., 11.12.2022 р., близько 09:10 год., гр. ОСОБА_1 , перебуваючи у громадському місці біля буд. АДРЕСА_2 висловлювався нецензурною лайкою на адресу гр. ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок і спокій громадян.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою кваліфіковані за ст.173 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що 11.12.2022 стояв на алеї, до нього підійшла невідома жінка з мопсом та ще з 5-ма собаками, в агресивній формі стала виказувати претензії, що він у вольєрі в гаражі утримує собаку та погано за нею наглядає. Дійсно має вольєр у гаражі, однак надав його у користування знайомому, який утримує там свою собаку, годує він її регулярно і вигулює. Цій жінці не грубив, нецензурно на її адресу не виражався, однак вона сказала, що за погане утримання тварини напише на нього заяву в поліцію.

Вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, суддя дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю по наступним підставам.

Так, відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як і в Конституції, так і в міжнародних актах (Загальна декларація прав людини, Конвенція про захист прав людини та основних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права), йдеться про застосування принципу презумпції невинуватості у справах про притягнення до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення мають аналогічний склад, а їх відмежування один від одного проводиться за ступенем суспільної небезпеки, тому з урахуванням принципу верховенства права, презумпція невинуватості діє у всіх випадках звинувачення людини (суб`єкта приватного права) державою, в тому числі, і в разі притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення.

Крім того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р.).

Обов`язок щодо збирання доказів, відповідно ст.251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, і відповідно до рішень у справах «Малофеева проти Pocії» (рішення від 30 травня 2013 року заява №36673/04) та «Карелін проти Pocії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) Європейського суду з прав людини, суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі або відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Разом з тим, ОСОБА_1 заперечує факт порушення ним громадського порядку, зокрема висловлювань нецензурною лайкою та образ на адресу ОСОБА_2 у громадському місці, а достатніх та допустимих доказів на спростування цих тверджень матеріали справи не місять.

Зокрема, пояснення ОСОБА_3 (а.с.6) суддя не приймає у якості допустимого доказу по справі на підтвердження зазначених у протоколі обставин, оскільки остання зазначила, що на адресу ОСОБА_2 нецензурною лайкою висловлювався чоловік, який «перебував у темному одязі», а дані про те, що цією особою був саме ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 посадовою особою до матеріалів справи не долучено.

Окрім того, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи. Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

На цьому наголосив Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 683/37/19.

Разом з тим, у протоколі не зазначено якими саме спонуканнями та метою керувався ОСОБА_1 та в чому полягало порушення ним саме громадського порядку і спокою громадян, а як слідує з пояснень останнього та потерпілої ОСОБА_2 (а.с. 4) конфлікт між ними стався на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, а не з хуліганських мотивів ОСОБА_1 ..

Таким чином, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності здійснено посадовою особою з порушеннями чинного законодавства, об`єктивна та суб`єктивна сторони правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, в діях ОСОБА_1 належним чином не конкретизовані, вина останнього у вчиненні дрібного хуліганства достатніми та допустимими доказами не доведена, тому склад правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, в його діях відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст.40-1, п.1 ст.247, ст.173, ст.284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: підпис А.А.Борцова