ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/67/23 Справа № 199/6509/22 Суддя у 1-й інстанції - ДЯЧЕНКО І. В. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови та апеляційну скаргу захисника Остапенко Світлани Юріївни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.10.2022 ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з оскаржуваною постановою, 28.08.2022 о 22:00 в м. Лозова Харківської області мікрорайон 4 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом мопед «Skoda Superb», д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: а саме: запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів, почервоніння очей, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на нагрудну камеру співробітника поліції, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з винесеною постановою, захисник Остапенко С.Ю. в інтересах ОСОБА_1 , 18.11.2022, поза межами процесуального строку на апеляційне оскарження постанови, подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження судового рішення, постанову скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього правопорушення.

В якості доводів пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення захисник посилається на те, що ОСОБА_1 та його захисник не були присутні у судовому засіданні суду першої інтанції при розгляді справи, а копію постанови захисник отримала лише 02.11.2022 після ознайомлення з матеріалами справи, тому просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та поновити його.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник вказує на те, що оскаржуване рішення є незаконним й необгрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було належним чином з`ясовано обставини вчинення цього правопорушення, а також допущено спрощений підхід до розгляду цієї справи. Окрім того вказує, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, який наявний в матеріалах справи, не містить підпису, а ні особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а ні поліцейського, який складав цей акт, що є порушенням вимог чинного законодавства. Разом з цим, захисник наголошує, що в акті огляду працівниками поліції не зазначено свідків, які б могли підтвердити факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке йому закидається, однак зазначено, що фіксування вчиненого правопорушення відбувалось на бодікамеру поліцейського №347. До того ж, при ознайомленні з матеріалами справи та з наданою копією диска з відеозаписом, під час огляду цього диску, стороною захисту не було виявлено відеозапису подій, які зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, тому, на думку захисника, доказів, які б підтверджували факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні, а судом не було належним чином з`ясовано усіх обставин цієї справи. Водночас, захисник звертає увагу на те, що в оскаржуваному рішенні, суд зазначив невірне прізвище ОСОБА_1 , вказавши його як " ОСОБА_2 ", тобто фактично притягнув до адміністративної відповідальності іншу особу. З урахуванням наведеного, на переконання захисника, постанова підлягає скасуванню, а провадження закриттю.

Вислухавши пояснення захисника Остапенко С.Ю., яка підтримала доводи клопотання та апеляційної скарги, дослідивши докази у справі, перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. ст. 289, 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Згідно із ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, суд виходить з того, що справа у суді першої інстанції була розглянута без участі ОСОБА_1 та його захисника, а будь-яке підтвердження того, що постанова була ними отримана вчасно, у справі відсутнє, в той час, як копію оскаржуваного рішення захисник Остапенко С.Ю. отримала лише 02.11.2022. За таких обставин, суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та приходить до висновку, що з метою доступу до правосуддя, його слід поновити.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті заявлених у ній вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Перевіривши постанову та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції не дотримався в повному обсязі вказаних вимог закону, й належним чином не з`ясував всі обставини справи, а викладені в постанові висновки суду не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи, з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так са мо відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційним судом встановлено, що працівниками поліції закидається ОСОБА_1 у вину порушення вимог п. 2.5 ПДР України через відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, та ці вимоги були заявлені у зв`язку з виявленням у водія ознак алкогольного сп`яніння у виді: запаху алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів, почервоніння очей.

З наведеними обставинами справи, суд першої інстанції погодився, та визнаючи вину ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП доведеною, поклав в основу свого рішення такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 035070 від 28.08.2022, акт огляду водія на стан алкогольного сп`яніння від 28.08.2022, та відеозапис з нагрудної бодікамери співробітників поліції про фіксування події цього правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може, оскільки судом не надано належної оцінки тим обставинам, що в протоколі про адміністративне правопорушення працівниками поліції не було зазначено за допомогою якого технічного приладу повинен був здійснюватись огляд водія ОСОБА_1 на знаходження у стані сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, тоді як відповідно до акту огляду водія на стан алкогольного сп`яніння наявного у справі, огляд ОСОБА_1 повинен був проводитись за допомогою газоаналізатора DRAGER ARCE 0174.

Окрім того, заслуговують на увагу доводи сторони захисту про те, що акт огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, який наявний у справі, не містить підпису уповноваженої особи, яка його складала, що є порушенням вимог п. 10 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015, № 1452/735, оскільки такий акт складається за встановленою формою, яка передбачена у додатку 2 до цієї Інструкції та за змістом цього документу, у ньому повинна бути зазначена посада, прізвище, ім`я по батькові посадової особи поліції, якою складений акт огляду на стан сп"яніння, зазначене її звання, а також цей документ повинен бути обов`язково засвідчений підписом поліцейського, яким він складений.

Апеляційний суд звертає увагу й на те, що наявний у справі CD-R диск з бодікамер поліцейських, не містить відеозапису, який би підтвердив, наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, зазначених у протоколі про адміністативне правопорушення та факту відмови водія від проходження в установленному законом порядку огляду на стан алкогольного сп"яніння.

Разом з цим, під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, працівниками поліції не було залучено свідків, чим було порушено вимоги ч. 2 ст. 266 КУпАП, якою передбачено, що під час проведення огляду осіб на стан сп"яніння поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, тоді як за відсутності відеозаписуна CD-R диску, свідків залучено не було, але зазначені недоліки судом першої інстанції під час розгляду справи не взято до уваги, що призвело до порушення права ОСОБА_1 на справедливий судовий розгляд.

Отже, суд, при винесенні оскаржуваної постанови, лише формально послався на вищевказані докази, які нібито доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке йому закидається та належним чином не встановив фактичні обставин справи, чим порушив положення ст. 280 КУпАП, з яких убачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, суд першої інстанції не звернув увагу на наявні порушення, які були допущені працівниками поліції при складанні протоколу та надав невірну оцінку наявним у справі доказам, що призвело до помилкового висновку про доведенність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р., неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

Отже, на переконання апеляційного суду, судом першої інстанції не було доведено поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки, відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника Остапенко Світлани Юріївни в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2022 року, задовольнити.

Поновити захиснику Остапенко Світлані Юріївні в інтересах ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2022 року.

Апеляційну захисника Остапенко Світлани Юріївни в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_1 , скасувати.

Постановити нову постанову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко