Справа № 743/145/23
Провадження №3/743/121/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2023 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Павленко О.В.,

при секретарі Довбенко О.М.,

з участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ріпки під час розгляду адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, гранатометника 1 відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , за ч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

25.01.2023 о 18:15 год. в смт. Ріпки Чернігівського району Чернігівської області по вул. Любецькій, ОСОБА_1 керував транспортним засобом RENAUCT LAGUNA, д.н.з. НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія в установленому законом порядку із застосуванням приладу «Алкофор» 505 в присутності двох свідків. Відповідно до тесту №00113 ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (результат 1,275 проміле). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився присутності свідків. Так, ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, в умовах виконання бойового завдання ОСОБА_1 близько 18:35 год. 25.01.2023 був виявлений на території тимчасового розташування ВЧ НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нев`язна мова. Таким чином, ОСОБА_1 о 18:35 год. 25.01.2023 перебував на території ВЧ НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння в умовах військового періоду. Співробітниками поліції було проведено освідчення ОСОБА_1 за допомогою алкотестера та встановлено наявність алкоголю в крові 1,275 проміле.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засідання визнав свою вину та просив не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки його обов`язки з несення військової служби тісно пов`язані з необхідністю керувати автомобілями.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченихч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, підтверджується матеріалами адміністративної справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №050431 від 25.01.2023, чеком з приладу «Алкофор 505» (тест №00113) від 25.01.2023, письмовими показами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписом доданим до матеріалів, Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 25.01.2023, протоколом А4534 №09 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП, від 25.01.2023, де в своїх поясненнях ОСОБА_1 підтвердив факт перебування ним на території ВЧ НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння та визнав свою вину, які згідно ст. 251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення..

Відповідно до ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З урахуванням наведеного та положень ст. 36 КУпАП, на ОСОБА_1 до основного адміністративного стягнення передбаченими санкціями ч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, може бути накладене додаткове стягнення, а саме у виді позбавленням права керування транспортними засобами терміном на один рік.

Однак, частина 1 статті 61 Конституції України гарантує кожному, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. А частина 1 статті 8 Конституції України передбачає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Надаючи тлумачення верховенству права Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02.11.2004 у справі №15-рп/2004 зазначив, що "Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню (абзаци другий, третій підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини).

Тож застосовуючи вказані норми Конституції України, як норми прямої дії і вищої юридичної сили суд вважає, що у цій справі необхідно застосувати принцип пропорційності юридичної відповідальності (тобто співмірності між вчиненим діянням людини та негативними наслідками, яких вона зазнає у зв`язку з вчиненим нею діянням, як покарання), як один з елементів верховенства права.

Така необхідність є для суду очевидною, у зв`язку із наступним.

З Довідки №1/709 від 17.03.2023, виданої ВЧ НОМЕР_1 , судом встановлено, що ОСОБА_1 з 07.06.2022 і на момент розгляду справи перебуває на військовій службі за мобілізацією у ВЧ НОМЕР_1 , за військовою спеціальністю - водій з перевезенням автомобільним транспортом, що безпосередньо пов`язано із керуванням транспортним засобом. Крім того, командир ВЧ НОМЕР_1 у вказаній довідці зазначив, що вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 на посаду водія-радіотелефоніста для більш ефективного використання та забезпечення виконання бойових завдань військової частини.

Отже, у разі позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 1 рік, останній не зможе нести службу за своєю військовою спеціальністю у відповідності до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України.

Суд, за таких обставин, переконаний у тому, що призначення додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами у цій справі, зважаючи на військовий стан в країні, та враховуючи, що ефективність несення військової служби та виконання обов`язків по захисту нашої держави залежить від того чи виконує свої обов`язки військовослужбовець за своєю військовою спеціальністю, буде не доцільним з огляду на викладене.

І саме тому, на підставі статті 8 і 61 Конституції України, з урахуванням ст. 23 КУпАП і ст. 25 КУпАП, суд вважає за необхідне, у цій справі, призначити ОСОБА_1 тільки основне покарання у виді штрафу у розмірі 4845 грн. без призначення йому додаткового покарання.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та відповідно до ст. 36 КУпАП застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4845 (чотири тисячі вісімсот сорок п`ять) грн.

Роз`яснити правопорушнику, що штраф має бути сплачений ним не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, з наданням до суду квитанції у вказаний строк. У разі несплати штрафу, постанова звертається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби, а з порушника стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ріпкинський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Павленко