Провадження № 33/801/68/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бернада Є. В.
Доповідач: Медяний В. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Медяний В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Олійника А.М.,

апеляційну скаргу ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2022 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2022 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.11.2022 о 01.58 год. по вул. Львівське шосе, 2 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Mersedes-Benz, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, однак від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився.

Вирішуючи питання щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції встановив та виходив з того, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення у ОСОБА_1 були виявлені такі ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, а тому у працівників поліції були правові підстави для направлення останнього на огляд на стан сп`яніння. Процедура огляду на стан сп`яніння регламентована статтею 266 КпАП. Надані суду матеріали не свідчать, що ОСОБА_1 оспорював дотримання такої процедури. Також на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення суду надані Направлення, Рапорт та Запис.

В судовому засіданні був підтверджений факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння при здійсненні 28.11.2022 о 01.58 год. по вул. Львівське шосе, 2 в м. Вінниці автомобілем марки Mersedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Суд також зауважив, що правові підстави для визнання результатів його огляду на стан сп`яніння, за результатами якого складений акт огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, відповідно до приписів частини п`ятої статті 266 КпАП відсутні.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2022 року мотивуючи тим, що він не був присутнім у Вінницькому міському суді Вінницької області при розгляді вказаного провадження щодо нього, а також при проголошенні оскаржуваного судового рішення 12.12.2022 року. Про наявність оскаржуваної постанови йому повідомили із суду, (зателефонували), копію якої відповідно до заяви отримав 22 грудня 2022 року. Тому вважає, що строк на апеляційне оскарження було пропущено ним з поважних причин.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу вказав, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки в справі відсутні будь-які докази, зокрема відео- або фото- про те, що саме він керував автомобілем марки Мерседес-Бенц увечері 28.11.2022 року. Також відсутні факти, які б вказували на те, що водій вищевказаного автомобіля здійснив порушення правил дорожнього руху, як то пересічення подвійної смуги дорожньої розмітки. Працівники поліції підійшли до вказаного автомобіля, який був уже запаркований на автозаправочній станції по вул. Львівське шосе, 2 у м. Вінниці, та ніякого руху не здійснював.

В той час за кермом водія не було, а було лише два пасажири, він безпосередньо сидів на передньому пасажирському сидінні та інший пасажир на задньому. Звернув увагу суду на те, що підтвердженням того, що він не був в той вечір за кермом, відсутність при ньому посвідчення водія, також в матеріалах відсутнє відео з нагрудної камери поліції в підтвердження факту на думку працівника поліції, що автомобілем керував саме він та по закінченню руху пересів на пасажирське сидіння. Зафіксовані на відеозаписах обставини не доводять наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що виключає можливість притягнення його до адмінвідповідальності.

В суді апеляційної інстанції, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Олійник А.М. повністю підтримали подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу, просили її задовольнити, з підстав викладених у ній.

На запитання суду ОСОБА_1 пояснив, що за кермом була інша особа свідок ОСОБА_2 , а авто належить тітці ОСОБА_3 . В той день він був на дні народженні в друга, неподалік від заправки. Документів при них не було і ОСОБА_3 з працівниками поліції поїхав по документи. А коли повернулись, додатковий екіпаж поліції що під`їхав, повідомили про складення саме на нього відповідного протоколу і документи уже не були потрібні. Також додав, що в ході здійснення відео не звертав увагу поліцейських, що за кермом був саме ОСОБА_3 , так як вони стверджували, що це він керував автомобілем. Дії працівників поліції до адміністративного суду не оскаржував.

Допитаний у судовому засіданні сержант поліції взводу 2 роти 1 БУПП у Вінницькій області ОСОБА_4 , будучи попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст.384, 385 КК України суду пояснив, що 28.11.2022 року о другій годині ночі його екіпаж рухалися в по Львівському шосе, де на зустріч їм їхав вказаний в протоколі автомобіль, який заїхав на АЗС. Включивши проблискові маячки вони поїхали за даним автомобілем на територію АЗС, при під`їзді до автомобіля вони побачили, як особа яка перебувала на місці водія перемістилась на переднє пасажирське сидіння. На задньому пасажирському сидінні був пасажир. Документів для встановлення особи вони не надали, їх у них не було. ОСОБА_1 стверджував, що він не був за кермом, повідомив, що за кермом перебувала третя особа, якої на місці в цей час не було. Дійсно їхнім екіпажем патрульної поліції запис відео спочатку проводилося на мобільний телефон, так як боді камери, у зв`язку з обстрілами не було змоги зарядити, у зв`язку з чим, викликали допоміжний екіпаж поліції, який продовжив відеозйомку уже на боді камеру.

Також на запитання суду пояснив, що він та заступник командира взводу з другом ОСОБА_1 поїхали на вказану ними базу відпочинку за їхніми документами для встановлення особи. Проте документів друг так і не знайшов, після чого вони повернулися на АЗС, запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці, так і в закладі охорони, проте останній відмовився, у зв`язку з чим на нього було складено протокол за порушення ПДР за ч.1 ст.130 КУпАП та за ч.3 ст.126 КУпАП. Особу ОСОБА_1 було встановлено по їхній внутрішній електронній базі.

На запитання сторони захисту ОСОБА_4 пояснив, що на той час в їхньому автомобілі був відсутній відеореєстратор, який би зафіксував порушення вказаним автомобілем ПДР, а саме перетин подвійної суцільної лінії, обов`язкова наявність реєстратора в автомобілі патрульної поліції нічим не передбачена. Чи працювала АЗС він не пам`ятає, також не пам`ятає чи було включено світло на АЗС, коли вони під`їхали до автомобіля.

Свідок ОСОБА_5 , за клопотанням сторони захисту на виклик апеляційного суду в дане судове засідання не прибув. Клопотань ні від ОСОБА_1 , ні від його захисника про відкладення судового розгляду та необхідності допиту вказаного свідка не надходило.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Олійника О.М., які просили поновити строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2022, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши доводи клопотання, судвважає, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, оскільки апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно не був присутнім 12.12.2022 під час судового розгляду у Вінницькому міському суді Вінницької області, а про прийняте судове рішення дізнався лише 22.12.2022.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Олійника О.М., допитавши сержанта патрульної поліції ОСОБА_4 , перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст.251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення, докази, які містяться в матеріалах справи на предмет їх належності, достатності та допустимості, за результатами чого дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим з огляду на наступне.

При апеляційному розгляді встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 285475 від 28.11.2022 водій ОСОБА_1 28.11.2022 о 02 год 35 хв в м. Вінниці по вул. Львівське шосе, 2 (АД М-3, 390 км) керував автомобілем Мерседес Бенц С 270 днз НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу під час безперервної відеозйомки на нагрудну боді камеру №470728.

Даний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

За змістом частин 3, 4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч. 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 285475 від 28.11.2022, ОСОБА_1 відмовився від його підпису та надання будь-яких пояснень. Разом з тим будь-яких зауважень щодо його змісту чи клопотань останній не заявляв. Права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП йому були роз`яснені.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно вимог ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Так згідно з пунктом 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п.7 розділу І Інструкції встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Отже, у випадку відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду водію надано право пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Проте, як вбачається з обставин справи та наявного в матеріалах судового провадження відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як із застосуванням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. При цьому, самостійно протягом двох годин не відвідав жодного медичного закладу для проходження освідування, а також не надав суду жодних доказів, що не міг пройти освідування за станом здоров`я, у зв`язку з чим апеляційний суд у відмові останнього вбачає ухилення від відповідальності.

Вказані дії останнього, зокрема відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, є самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що 28.11.2022 року о 02:35 годині він не керував вказаним автомобілем, за кермом був його друг ОСОБА_5 апеляційним судом не приймаються як такі, що не підтверджені встановленими по справі обставинами та матеріалами справи.

Із оглянутого в ході підготовки до судового розгляду відеозапису події від 28.11.2022 року вбачається, що в період дії комендантської години о 02:00 годині автомобіль марки Мерседес Бенц д.н.з. НОМЕР_1 перебував на території зачиненої АЗС в м. Вінниці по вул. Львівське шосе, 2 до якого підійшли працівники патрульної поліції, з якого в цей час із заднього пасажирського сидіння вийшов друг ОСОБА_1 , а сам ОСОБА_1 стояв біля автомобіля навпроти передньої дверки зі сторони пасажирського сидіння. Працівники поліції повідомили, що вказаний автомобіль порушив ПДР, зокрема перетнув подвійну суцільну лінію розмітки, на що ОСОБА_6 відповів, що вони приїхали на АЗС купити води, так як святкують і випивали. На запитання патрульного ОСОБА_1 повідомив, що автомобіль належить його другу, і що він не був за кермом, при цьому на іншу особу, яка була за кермом не вказував.

Також на вимогу працівника поліції не надав для встановлення особи документи, мотивуючи це тим, що паспорт і права водія залишив в будинку де вони святкують, який від АЗС розташований за 200 метрів. На запитання, що в карманах ОСОБА_1 почав вивертати кармани, де з правої кишені штанів випав ключ з брилком від вказаного автомобіля, на що звернув увагу працівник поліції та повідомив, що переміщення з сидіння водія на пасажирське йому не дає права керувати автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. По те, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння не заперечував, на пропозицію працівника поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці, так і у відповідному медичному закладі відповів відмовою, від отримання протоколу, його підпису чи будь яких пояснень, відмовився. Після повідомлення про складання протоколу за порушення п.2.5 ПДР поводив себе агресивно, кричав в сторону працівників патрульної поліції, ображав, провокував на бійку.

До пояснень наданих в ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 , а також до пояснень останнього відображених на відео, апеляційний суд відноситься критично та вважає їх викривленими з метою уникнення відповідальності за вчинене. Під час спілкування з патрульною поліцією ОСОБА_1 стверджуючи, що не є водієм автомобіля, жодного разу не вказав хто в той час був водієм зазначеного авто. Також на пропозицію суду допитати в якості свідка друга, який перебував разом з ним на АЗС, останній не вважав за потрібне.

При цьому, апеляційний суд віддає перевагу поясненням свідка ОСОБА_4 , сержанта поліції взводу 2 роти 1 БУПП у Вінницькій області, оскільки вони узгоджуються з матеріалами наявними в справі, які підтверджують факт того, що автомобілем керував саме ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, апеляційний суд не може визнати обґрунтованими доводи ОСОБА_1 про те, що він транспортним засобом не керував та розцінює їх як обраний спосіб уникнення відповідальності за вчинене.

Суд вважає, що виявлені факти і зафіксовані в протоколі відображають об`єкт суспільних відносин в сфері правопорушень на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку, оскільки об`єктивна сторона таких правопорушень полягає у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, і об`єктивна сторона такого діяння полягає виключно в активних діях в порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху.

Місце й факти, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи.

Дії працівника поліції в частині неправомірності та безпідставності складання протоколу про адміністративне правопорушення порушник не оскаржував в передбаченому законом поряду. Заперечень до адміністративного матеріалу по складеному протоколу про адміністративне правопорушення не подавав. Відсутність в матеріалах справи доказів оскарження дій працівників поліції вказує на погодження ОСОБА_1 зі складеним відносно нього протоколом про правопорушення.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Поряд з цим, в рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що доведено сукупністю належних та допустимих доказів, наявних в матеріалах справи і носять лише формальний характер та на увагу суду не заслуговують.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено.

З огляду на викладене, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд першої інстанції з яким погоджується суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУАП.

Керуючись ст.ст.293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2022 щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Медяний