Справа № 555/401/22
Номер провадження 3/555/7/23
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2023 року

Суддя Березнівського районного суду Рівненської області Мельничук Н. В. , розглянувши матеріали, що надійшли від відділення поліції №4 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого , за ч.1 ст.130 КУпАП, -.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення , 23 березня 2022 р. о 20 год. 45 хв. на а/д Т-1811 Березне Клесів Михалин 47 км. керував транспортним засобом «Ford Transit» НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alkotest № 6810 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків,чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник правопорушника- адвокат Захарчук М.І. вину ОСОБА_1 не визнав, просить закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України.

Свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з"явились - повідомлені належним чином, причини неявки вуд не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення захисника, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортного засобу особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Такий порядок визначений ст. 266 КУпАП та постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі Порядок № 1103).

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, пункту 3 Порядку № 1103 та п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція), даний огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду працівником поліції або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 5 та 6 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Поліцейським порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння.

Так, відповідальність особи за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння настає в тому випадку, коли у поліцейського є достатні дані про наявність у особи визначених Інструкцією ознак стану алкогольного сп`яніння, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що ця особа перебуває у стані сп`яніння, і коли така особа після пред`явлення вимоги поліцейським відмовилася пройти огляд на місці або відмовився пройти огляд в медичному закладі.

Протокол про адміністративне правопорушення в частині визначених в ньому таких ознак алкогольного сп`яніння як «запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук», так само пояснення свідків в цій частині, є недостовірними. Як видно із долученого до справи відеозапису події, координацію рухів ОСОБА_1 ніхто не перевіряв, свідки знаходились на значній відстані від ОСОБА_1 , а тому не могли фізично відчувати запах з його ротової порожнини. Поведінка ОСОБА_1 була цілком адекватною.

Згідно ч. 1 ст. 260 КУпАП огляд на стан алкогольного сп`яніння є одним із заходів забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення. Зважаючи на відсутність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, що передбачені п. 3 Інструкції, застосування відносно нього поліцейським заходу забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення у виді огляду на стан алкогольного сп`яніння, є безпідставним та незаконним.

Крім того, відповідно до абз. 2 п. 6 розділу ІІ згаданої вище Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015, не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Як встановлено із відеозапису у судовому засіданні особи, які залучені як свідки, являються представниками територіальної оборони та самі ж викликали працівників поліції, а тому в неупередженості таких свідків виникають сумніви.

Також слід зазначити той факт, що протокол про адміністративне правопорушення було складено за відсутності ОСОБА_1 , не було надано можливість подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу; поліцейський запитує ОСОБА_1 чи буде той ставити підпис у протоколі, якого ще не існує. Також поліцейський вводить в оману ОСОБА_4 , повідомляючи останньому, що «…якщо ви відмовляєтесь пройти огляд на стан сп`яніння, автоматично вважаєтесь такими, що були в стані алкогольного сп`яніння…».

В даному конкретному випадку ОСОБА_1 інкримінується не керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (п. 2.9А ПДР), а відмова від проходження огляду (п. 2.5 ПДР). Тому твердження поліцейського про те, що на ОСОБА_1 буде складено протокол за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, є введення в оману ОСОБА_1 , оскільки порушення п. 2.9А ПДР йому в провину не ставиться.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до п. 5 розділу II «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 р. за № 28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення.

Як на відеозапису, так і в матеріалах справи органом поліції не надано жодних даних про технічні характеристики засобу фіксації за допомогою якого здійснено відеозйомку. Безперервна відеофіксація обставин вчинення, виявлення адміністративного правопорушення не проводилася.

Відсутність даних про технічні характеристики засобу фіксації за допомогою якого здійснено фото, або відео зйомку результати такої фіксації є недопустимими доказами (висновки ВС/КАС № 428/2769/17 від 24.01.2019, ВС/КАС, справа №524/5536/17). Ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні на паперовому конверті з оптичним диском, які долучені в якості доказів у справі, взагалі не зазначено на які носії здійснювався відеозапис події. Верховний Суд у справі №216/5226/16-а (2-а/216/33/17) зазначив що, якщо із відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Наведені обставини дозволяють зробити висновок про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не містять в собі належних та допустимих доказів, які б підтверджували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказані обставини в свою чергу позбавляють можливості перевірити та зробити висновок про те, чи були інспектором поліції, під час складання даного протоколу, дотримані вимоги законодавства щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, та чи не було порушено прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час його складання. Зазначені вище недоліки не дають можливості встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність правопорушника та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 62 Конституції України та п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №7 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

За таких обставин вважаю, що у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 268, 271 КУпАП,суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів через Березнівський районний суд Рівненської області .

Суддя Березнівського

районного суду Мельничук Н. В.