САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/239/23
Провадження №3/726/251/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2023 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Асташев С. А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця за національністю, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Першотравневим РВ УМВС України 23.12.1997, працюючого на ТОВ «Рома», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В:

Згідно наданого на розгляд суду протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 117069 від 22.01.2023, складеного щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, 22.01.2023, приблизно о 15:00, гр. ОСОБА_1 , по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, стосовно онуки ОСОБА_2 , а саме: ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та штовхав, чим міг завдати шкоди здоров`ю ОСОБА_2 .

Таким чином своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав. Вказав на те, що дійсно 22.01.2023 до них додому приїжджали поліцейські. Хто саме їх викликав не знає. Того вечора у нього мав місце конфлікт із невісткою із сімейно-побутових питань. Розмова відбувалася на підвищених тонах, однак жодних протиправних дій не вчиняв. ОСОБА_3 теж кричала та сварилася на нього. Щодо онуки ОСОБА_2 взагалі ніяких незаконних дій не вчиняв, вона участі у конфлікті не брала, а лише ходила поруч у кімнаті. Таке сталося вперше, ніколи раніше не притягався до відповідальності. Просив його суворо не карати, вони примирилися та продовжують мирно проживати.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, зібрані у ній докази та надавши їм відповідну правову оцінку, приходжу до наступного висновку.

Так, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 07 грудня 2017 року. Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з п.п. 3, 7, 14, 17 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Так, на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.173-2 КУпАП, долучено окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 117069 від 22.01.2023 (а.с.1), заяву та письмові пояснення ОСОБА_2 , у яких остання просить притягнути до відповідальності її дідуся ОСОБА_1 , який 22.01.2023 о 15:00 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру щодо неї та її матері, зокрема ображав, штовхав та погрожував фізичною розправою (а.с. 2,4); а також письмові пояснення постраждалої особи ОСОБА_3 у яких остання вказує про вчинене щодо її доньки домашнє насильство психологічного та фізичного характеру 22.01.2023 о 15:00 ОСОБА_1 (а.с.3).

Також долучено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 165 від 22 січня 2023 року, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду та обстеження (а.с.6) та форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства та виписаного за результатами якої виписано терміновий заборонний припис яким ОСОБА_1 заборонено у біль-який спосіб контактувати із постраждалою особою строком 10 діб (а.с.7-10).

Однак, у своїх поясненнях особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не заперечує, що 22.01.2023 у них із невісткою мав місце конфлікт за місцем проживання з приводу їх спільного проживання, однак вказує, що між ними просто відбувалася розмова на підвищених тонах. Щодо онуки взагалі ніяких протиправних дій не вчиняв.

При цьому вказав і на те, що особою старшого віку, працює, ніколи не притягувався до адміністративної відповідальності. Намагається знайти спільну мову із невісткою, але через запальні характери це вдається важко.

Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, суд дійшов висновку, що між сторонами особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та невісткою відьувся конфлікт, але доказів участі у такому онуки та вчинення щодо неї протиправних дій, матеріали справи не містять. Наявний спір щодо спільного проживання та побутових питань не охоплюється складом та фабулою ст. 173-2 КУпАП.

Належних та допустимих доказів вчинення неправомірних дій ОСОБА_1 по відношенню до онуки, матеріали справи не містять, а одні лише її пояснення, зважаючи на наявність спору та конфлікту з її матір`ю, не можуть бути визнані належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 , оскільки можуть свідчити лише про намір потерпілої захистити таким чином свою маму.

ОСОБА_1 стверджує, що не вчиняв по відношенню до своєї невістки та онуки протиправних дій, більше того не встановлено в результаті яких саме дії ОСОБА_1 потерпіла (онука) могла б почувати себе емоційно невпевненою, заляканою та нездатною захистити себе.

Так, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Також суд зауважує, що не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Більше того, з фабули протоколу не простежується факт того, що конфліктна ситуація викликала у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдала шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вважаю, що сама по собі розмова на підвищених тонах, у розумінні положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», не є психологічним насильством, а тому вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,. а саме: домашнього насильства - не доведена достатніми та беззаперечними доказами.

За таких обставин приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю, відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 173-2, 247, 251, 284, 280 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

СуддяС. А. Асташев