Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

24.02.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Фазикош Г.В., розглянувши в залі судових засідань, в м. Ужгороді, матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за його апеляційною скаргою на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.11.2022,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду від 11.11.2022 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП- перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади , вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496,20грн судового збору.

В оскарженій постанові судді від 11.11.2022 йдеться про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за таких обставин.

01.10.2022 ОСОБА_1 в умовах воєнного стану здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України будь - яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон в складі групи осіб (дві особи), що виразилось у вчиненні активних дій, спрямованих на порушення встановленого порядку та перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку поза межами встановлених шляхів сполучення без проходження прикордонного контролю. О 15 годині 40 хвилин ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2 затримано прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» в межах прикордонної смуги (Дубриницько - Малоберезнянської ОТГ) у напрямку 202 прикордонного знаку на відстані 600 метрів до державного кордону.

Своїми діями ОСОБА_1 , будучи особою призовного віку, не маючи документів на право перетинання державного кордону, передбачених п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», чим порушив вимоги ст.ст. 9, 12 Закону України «Про Державний кордон України» від 04.11.1991 та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.204-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначену вище постанову судді від 11.11.2022 скасувати, а провадження у даній справі закрити.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 011069 від 04.10.2022 та протоколу про адміністративне затримання від 0.10.2022 його затримано прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» в межах прикордонної смуги (Дубриницько-Малоберезнянської ОТГ) у напрямку 202 прикордонного знаку на відстані 600 метрів до державного кордону.

Оскільки його затримано (виявлено адміністративне правопорушення) в межах колишнього Перечинського району, ОСОБА_1 вважає, що розгляд справи повинен був здійснюватись Перечинським районним судом Закарпатської області.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної вище постанови судді Ужгородського міськрайонного суду від 11.11.2022.

Апелянт вказує, що він не знав про оскаржувану постанову, вона не надходила йому поштою, в мобільному застосунку «Дія» не надходила інформація щодо даної справи через незазначення його реєстраційного номеру облікової картки платника податків, а в Єдиному державному реєстрі судових рішень зазначена постанова оприлюднена лише 26.12.2022. Крім того, вказує, що Нікопольська міська громада, де він фактично мешкає на теперішній час, потерпає від постійних обстрілів внаслідок збройної агресії російської федерації та з 23.07.2022 включена до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі воєнних (бойових) дій (наказ міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 у редакції наказу міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 27 липня 2022 року № 169).

В судове засідання, яке було призначене на 24.02.2023 ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку смс від 15.02.2023.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що пропущений на оскарження судового рішення строк необхідно поновити. Водночас апеляційна скарга не підлягає задоволенню по суті, виходячи із наступних підстав.

Приймаючи рішення про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення апеляційний суд бере до уваги наступне.

Встановлено, що судом першої інстанції 11.11.2022 справу про адміністративне правопорушення запроваджену щодо ОСОБА_1 розглянуто без його участі. В матеріалах справи не міститься жодних доказів про отримання оскаржуваної постанови ОСОБА_1 .

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд визнає, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, який пропущено з поважних причин, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до положень ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно із положеннями ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 204-1 КУпАП встановлена відповідальність за незаконне перетинання державного кордону України, за її частиною 2 перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно ст.9 Закону України Про Державний кордон України перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Згідно п.6 ч.1 ст.8 Закону України Про правовий режим воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, як встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд критично відноситься до тверджень ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки такі спростовуються доказами по справі.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП підтверджується дослідженими апеляційним судом доказами.

Зокрема та відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 011069 від 04.10.2022 (а.с.1) 01.10.2022 ОСОБА_1 в умовах воєнного стану здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України будь - яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон в складі групи осіб (дві особи), що виразилось у вчиненні активних дій, спрямованих на порушення встановленого порядку та перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку поза межами встановлених шляхів сполучення без проходження прикордонного контролю. О 15 годині 40 хвилин ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2 затримано прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» в межах прикордонної смуги (Дубриницько - Малоберезнянської ОТГ) у напрямку 202 прикордонного знаку на відстані 600 метрів до державного кордону.

Окрім протоколу вина ОСОБА_1 доводиться:

- протоколом про адміністративне затримання від 01.10.2022 (а.с.2);

- рапортом старшого солдата ОСОБА_3 від 01.10.2022 (а.с.5), відповідно до якого, останній організував та ніс службу в прикордонному наряді «Прикордонний патруль». Під час несення служби о 15 год. 40 хв. 01.10.2022 виявив та затримав двох осіб чоловічої статі ( ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ) на напрямку 202 прикордонного знаку на відстані 600 метрів до державного кордону після подолання загороджувального паркану за спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 01.10.2022 (а.с.6), згідно яких він мав намір перетнути державний кордо України незаконним способом, у зв`язку з бажанням бути з дружиною та дітьми.

Апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_4 в апеляційній скарзі про те, що розгляд справи повинен був здійснюватись Перечинським районним судом Закарпатської області.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 011069 від 04.10.2022 ОСОБА_1 повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться у приміщенні Ужгородського міськрайонного суду. ОСОБА_1 ознайомлений зі змістом протоколу, доповнень та зауважень не має, що підтверджується його особистим підписом. Клопотань про розгляд справи в іншому суді ОСОБА_1 під час розгляду в суді першої інстанції не заявляв.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги жодним чином не впливають на висновки місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.2 ст.204-1 КУпАП та необхідність накладення саме такого виду адміністративного стягнення.

З огляду на наведене вище, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, що адміністративне стягнення, яке накладено на нього у межах санкції ч.2 ст.204-1 КУпАП, відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст.23 КУпАП меті адміністративного стягнення, і в свою чергу є необхідним і достатнім для виправлення і виховання ОСОБА_1 у дусі точного та неухильного додержання законів та запобігання новим правопорушенням.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, апеляційний суд вважає за необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану залишити без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.11.2022 у даній справі щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.11.2022 про визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.204-1 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Фазикош