П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/581/23
Провадження № 3/348/390/23

28 березня 2023 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Максименко О.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 ЗСУ, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, стрільця роти охорони батальйону охорони, солдата в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,

У с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії А1807 № 7 від 08.03.2023, солдат ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем контрактної служби, проходячи військову службу в умовах воєнного стану в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992, ст.ст. 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби, положень Військової присяги, ст.ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 07.03.2023 перебував на території військової частини з ознаками наркотичного сп`яніння, чим скоїв військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Даний протокол разом з доданими до нього документами ухвалою суду від 10.03.2023 повертався на доопрацювання до військової частини НОМЕР_1 ЗСУ. 28.03. 2023 даний матеріал після доопрацювання надійшов до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що з протоколом про адміністративне правопорушення він не згоден, має хронічне захворювання на гайморит, на той час хворів та приймав ліки, вважає, що можливо із-за цього тест показав наявність вживання наркотичних засобів. До служби ставиться відповідально, жодних нарікань за весь час служби до нього не було, має на утриманні двох малолітніх дітей, ніякі наркотичні засоби він не вживав.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950, ратифікованою Україною 17.07.1997, передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.
Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.
В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.
Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свободі протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожний окремо та в їх сукупності, приходить до наступного.
Протокол про адміністративне правопорушення - це документ, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із первісних джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, а тому протокол про адміністративне правопорушення має бути складений у строгій відповідності із вимогами Закону.
Відповідно до ст. 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП передбачена за Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, якщо ці дії вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Відповідно до довідки, наданої КНП "Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради" № 82 від 07.03.2023, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , направлений на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Діагноз: сп`яніння немає, факт вживання амфетаміну. Проводився алкотест 650, тест на 5 видів наркотиків і бупренорфін. Позитивний на амфетамін. На період огляду сп`яніння немає. Факт вживання амфетаміну.
Враховуючи правову позицію ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), суддя не має права взяти на себе функції сторони обвинувачення, змінити обсяг інкримінованого правопорушення, усунути певні розбіжності та неточності, які мають місце в протоколі про адміністративне правопорушення, самостійно відшукувати докази винуватості особи, що становило б порушення ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
Протокол про адміністративне правопорушення, як процесуальний документ, є актом обвинувачення, та повинен містити в собі суть адміністративного правопорушення з посиланням на відповідні нормативно-правові акти, тобто відповідати вимогам ст. 256 КУпАП. В даному випадку невідповідність протоколу вказаним вимогам свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення, оскільки, ч. 3 ст. 172-20 КУпАП не передбачено відповідальність за перебування на території військової частини саме з ознаками наркотичного сп`яніння, як це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії А1807 № 7 від 08.03.2023 та вміняється особі. При цьому, сторона обвинувачення (орган, який склав протокол про адміністративне правопорушення) не обвинувачує ОСОБА_1 у вживанні наркотичних засобів.
Відповідно до ст. 62 Конституції України Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, оскільки суду не надано беззаперечних та переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а також враховуючи неконкретизованість та суперечливість обвинувачення, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, ч. 3 ст. 172-20, 247, 251, 252, 256, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Надвірнянського районного суду
Івано-Франківської області О. Ю. Максименко