Справа № 758/8876/22 суддя в І-й інстанції Бузунко О.А.
Провадження № 33/824/746/2023 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 січня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 01 грудня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 18 вересня 2022 року серії ААД №149742 18 вересня 2022 року о 21 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Набережно-Хрещатицька, 58, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Prado, державний номерний знак НОМЕР_1 із ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чи порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 18 вересня 2022 року серії ААД №149743 18 вересня 2022 року о 21 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Набережно-Хрещатицька, 58, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Toyota Prado, державний номерний знак НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та здійснив наїзд на будівельну огорожу та провалився в штучну яму розміром 4,5 м. х 5,4 м., що була викопана для дорожніх робіт, не дотримався безпечної швидкості, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 2.3б, 12.1 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 01 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративні стягнення:

- за ч. 1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

- за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Згідно зі ст. 36 КУпАП остаточно ОСОБА_1 призначено стягнення у межах санкції за більш серйозне правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення, у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 496 грн. 20 коп.

Ухвалюючи постанову, місцевий суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, оскільки він порушив Правила дорожнього руху України, а саме п.12.1, п.2.3б та п. 2.9а.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та ухвалити нову постанову, якою провадження у даній справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду міста Києва від 01 грудня 2022 року.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова датована 01 грудня 2022 року, однак в цей день постанова виготовлена не була та не була направлена ОСОБА_1 протягом 3-х днів з дня її оголошення. Про наявність оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Янка С.М., перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги в частині поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Дана норма визначає строк, з якого починає обраховуватись десятиденний строк на апеляційне оскарження, тобто з наступного дня після винесення постанови.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження, які виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява N 3236/03).

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України. (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13).

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було проголошено 01 грудня 2022 року. Строк на апеляційне оскарження обраховується з дня винесення постанови, а тому останнім днем на апеляційне оскарження постанови було 12 грудня 2022 року. При цьому, апеляційна скарга подана 20 грудня 2022 року.

Як вбачається з матеріалів справи, захисник ОСОБА_1 адвокат Кушніренко Ю.М. була присутня під час розгляду справи місцевим судом, а, відтак, була обізнана про дату винесення оскаржуваної постанови.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, ОСОБА_1 вказує про те, що оскаржувана постанова датована 01 грудня 2022 року, однак в цей день виготовлена не була. Про наявність оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень. Зазначені обставини ОСОБА_1 вважає поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що місцевим судом 01 грудня 2022 року була проголошена постанова в повному обсязі. При цьому, окремо вступної та резолютивної частини постанови матеріали справи не містять.

Вказуючи на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, скаржник не звернув уваги, що ст. 294 КУпАП початок перебігу строку на апеляційне оскарження пов`язує з днем винесення постанови, а не з моментом отримання її копії.

В даному випадку, захисник ОСОБА_1 адвокат Кушніренко Ю.М., будучи присутньою під час проголошення постанови суду, не була позбавлена можливості звернутися до суду з заявою про отримання копії постанови, ознайомитися з її змістом та відповідно подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк. Однак, ні ОСОБА_1 ні його захисник Кушніренко Ю.М. цього не зробили та не надали суду апеляційної інстанції доказів того, що зверталися до суду в межах строку на апеляційне оскарження з метою отримання постанови і що її не видали з будь-яких причин. Матеріали справи зазначених доказів не містять.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу із пропуском строку, визначеного ст. 294 КУпАП, підстав для його поновлення не вбачається, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду міста Києва від 01 грудня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 01 грудня 2022 року повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв