КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №756/482/22 Головуючий у І інстанції Ткач М.М.
апеляційне провадження №33/824/226/2023 Доповідач у ІІ інстанції Гуль В.В.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гуль В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 18 лютого 2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 18 лютого 2022 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за статтею 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та визнано винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Судом установлено, що 28 грудня 2021 року о 18 год. 00 хв., громадянин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в м. Києві по просп. Героїв Сталінграду, розпочав перестроювання з третьої крайньої лівої смуги руху в другу смугу руху, при цьому не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, а саме при одночасному перестроюванні не надав перевагу в русі вантажному транспортному засобу марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 , який здійснював перестроювання з правої смуги в другу смугу руху, в результаті відбулося зіткнення. При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_1 порушив пункти 10.1, 10.3 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП України.

28 грудня 2021 року о 18 год. 00 хв., громадянин ОСОБА_2 , керуючи вантажним транспортним засобом марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 , при з`їзді із шляхопроводу на просп. Героїв Сталінграда, розпочав перестроювання в другу смугу руху, при цьому був не уважним, не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 . Внаслідок зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

ОСОБА_2 порушив пункти 2.3 б, 10.1 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.

Закриваючи провадження у справі відносно ОСОБА_2 та визнаючи винуватим водія ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що за встановлених у судовому засіданні обставин, вина ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної події не доведена, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності.

Враховуючи механізм ДТП, характер отриманих транспортними засобами механічних ушкоджень, виникнення ДТП є прямим наслідком допущення водієм ОСОБА_1 пунктів 10.1, 10.3 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 23 травня 2022 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження; постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення; визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та застосувати до нього відповідні заходи відповідальності; стягнути на його користь судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги у розмірі 744,30 грн.

Як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження посилається на те, що з текстом оскаржуваної постанови він зміг ознайомитись лише 22 лютого 2022 року в день отримання копії цієї постанови. Проте, у зв`язку зі збройною агресією з боку рф, введенням в Україні воєнного стану він зі своєю сім`єю, маючи малолітню дитину 2018 року народження, був вимушений залишити місце свого постійного проживання у м. Києві та виїхати у Київську область без можливості взяти з собою будь-які матеріали чи документи. Також вказує, що намагався подати апеляційну скаргу в електронній формі через систему ЕСІСТС із застосуванням електронного кабінету, однак у його кабінеті не відображалась дана справа, що унеможливило використати таку форму подачі, внаслідок чого ОСОБА_1 довелось чекати можливість направити апеляційну скаргу у паперовому вигляді.

Зважаючи на викладені скаржником обставини, беручи до уваги, що оскаржувана постанова прийнята 18 лютого 2022 року, а в Україні введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, апеляційний суд з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, доходить висновку про задоволення клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження з огляду на те, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.

Уважає, що висновок суду першої інстанції є безпідставним та не відповідає фактичним обставинам справи.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що з наявних у матеріалах справи схеми ДТП, наданих ним роздруківок з місця аварії та відеозапису вбачається, що вказаними доказами у повній мірі підтверджуються його пояснення, надані в суді першої інстанції, які безпідставно не були взяті до уваги судом першої інстанції.

Вказує, що саме порушення водієм автомобіля марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 спричинили створення аварійної ситуації та призвели до дорожньо-транспортної пригоди за участю його автомобіля.

Зауважує, що у даному випадку водій ОСОБА_2 не перестроювався з першої смуги у другу, а здійснював виїзд з естакади від «Північного» мосту одразу у другу смугу, без заїзду у першу смугу руху своїм транспортним засобом, що підтверджується матеріалами справи.

Наголошує на тому, що він будь-яких порушень ПДР не вчиняв, рухався головною дорогою та здійснюючи перестроювання у другу смугу руху, пересвідчився у безпечності свого маневру та не міг навіть уявити, що водій вантажного автомобіля «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 , має намір порушити правила дорожнього руху та виїхати з естакади одразу у другу смугу для руху транспортних засобів, не пересвідчившись у безпеці інших учасників дорожнього руху.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №216554 від 28 грудня 2021 року вбачається, що водій ОСОБА_1 28 грудня 2021 року о 18 год. 00 хв., керуючи транспортним засобом марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Києві по просп. Героїв Сталінграду, розпочав перестроювання з третьої крайньої лівої смуги руху в другу смугу руху, при цьому не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, а саме при одночасному перестроюванні не надав перевагу в русі вантажному транспортному засобу марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 , який здійснював перестроювання з правої смуги в другу смугу руху, в результаті відбулося зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги 10.1, 10.3 ПДР, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії АДД №216555 від 28 грудня 2021 року водій ОСОБА_2 28 грудня 2021 року о 18 год. 00 хв., керуючи вантажним транспортним засобом марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 , при з`їзді із шляхопроводу на просп. Героїв Сталінграда, розпочав перестроювання в другу смугу руху, при цьому був не уважним, не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив пункти 2.3б, 10.1 ПДР, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП.

До протоколів додана схема місця ДТП від 28 грудня 2021, з якої вбачається місце розташування на дорозі транспортних засобів після їх зіткнення, а також письмові пояснення учасників ДТП.

Згідно письмових пояснень водія ОСОБА_1 , він їхав по просп. Героїв Сталінграда по головній дорозі в третій смузі. Перед «Московським мостом» виконував перелаштування з третьої смуги в другу. З мосту з`їжджав вантажний автомобіль «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 , який їхав по другорядній дорозі, не уступив дорогу і виконав лівий поворот, утворивши ДТП, а саме: вдарив його автомобіль у праве переднє крило та передній бампер. Зазанчив, що інший водій не знає ПДР.

Відповідно до письмових пояснень водія ОСОБА_2 , він з`їжджав з мосту в напрямку м. Одеси, виїжджаючи на головну дорогу, уступивши дорогу транспортним засобам, виконував маневр перестроювання у свою смугу руху. З лівого ряду виїхав автомобіль «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , і вдарив його автомобіль у бампер, чим скоїв ДТП. Вимагав з ОСОБА_2 грошові кошти без приїзду співробітників поліції. Поліцію було викликано на місце зіткнення. Також вказав, що транспортний засіб ОСОБА_1 стояв нерівно на дорозі, куди цей водій хотів здійснювати маневр ОСОБА_2 не зрозуміло. ОСОБА_1 лаявся, емоційно висловлювався. Водій вів себе неадекватно, як зазначив ОСОБА_2 дуже схоже на «підставу», вимагав гроші. Крайня права смуга була призначена для міського транспортну, ОСОБА_2 перестроювався у другу смугу.

Як убачається зі схеми ДТП, розміщення автомобіля марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , підтверджує, що водій цього транспортного засобу перестроювався з третьої в другу смугу руху, але не надав переваги в русі вантажному автомобілю марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у першій смузі руху та перестроювався в другу.

Схема ДТП відображає напрямок руху транспортних засобів, місце зіткнення автомобілів, а також відповідно до схеми місця ДТП , транспортний засіб ОСОБА_1 отримав деформацію переднього бамперу та переднього правого крила, а транспортний засіб ОСОБА_2 отримав механічні пошкодження у вигляді деформованих тріщин переднього бампера зліва та лівої фари.

Також судом було досліджено наданий водієм ОСОБА_1 відеозапис, згідно якого автомобіль марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 , з`їжджаючи з мосту, в`їжджав на просп. Героїв Сталінграду з увімкненим лівим покажчиком повороту. Транспортні засоби, які вже рухались по просп. Героїв Сталінграду, у першій та другій смугах руху, надавали вантажному автомобілю марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 , дорогу для завершення маневру з`їзду з естакади та виїзду у другу смугу руху на просп. Героїв Сталінграду. Водій транспортного засобу марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по просп. Героїв Сталінграду у третій крайній смузі руху, маючи намір перестроїтись у другу смугу, та ввімкнувши покажчик правового повороту, почав маневр перестроювання в другу смугу руху, пропускаючи транспортні засоби, які рухалися у потоці, почав вклинюватись між автомобілями. Водій транспортного засобу марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , бачив, що попереду виконував маневр перестроювання вантажний автомобіль марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 , надав йому звуковий сигнал та продовжив рух, при цьому, не надав дорогу вантажному транспортному засобу, що рухався у попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, у зв`язку з чим відбулась дорожньо-транспортна пригода.

За змістом вимог статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до пункту 2.3 б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно пункту 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пунктом 10.3 ПДР України передбачено, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зважаючи на викладене, місцевий суд, дослідивши зібрані у справі докази, взявши до уваги наявний у матеріалах відеозапис, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність вини водія ОСОБА_2 та доведеність вини водія ОСОБА_1 , оскільки механізм ДТП та характер отриманих транспортними засобами механічних ушкоджень свідчить про те, що виникнення ДТП є прямим наслідком допущення водієм ОСОБА_1 пунктів 10.1, 10.3 ПДР України.

У свою чергу, зазначені у протоколі обставини стосовно винуватості водія ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, не знайшли своє підтвердження під час розгляду адміністративної справи в суді, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності.

Доводи апелянта щодо доведеності факту вчинення водієм ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, є неспроможними, оскільки не підтверджуються жодними належними, достовірними доказами та спростовуються наявними у справі матеріалами у сукупності та встановленими на їх підставі судом обставинами.

Суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення і згідно КУпАП не повноважний виходити за його межі.

За змістом статей 251, 254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протокол про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до статті 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення і повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП, при цьому суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь-який спосіб конкретизувати зміст обвинувачення, вказаного у протоколі, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, що слідує з загальних засад судочинства, закріплених у статті 129 Конституції України.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

З урахуванням положень частини першої статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції.

Зважаючи на викладене, суд позбавлений можливості змінити фабулу адміністративного правопорушення та не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

З огляду на зазначене, належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили той факт, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, матеріали справи не містять, також як і не містять жодних доказів на підтвердження відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП.

Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку з чим доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови без змін.

Керуючись статтями 284, 289, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 18 лютого 2022 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 18 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гуль