Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/66/23 Головуючий у суді І-ї інстанції Баранський Д. М.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2023 року. м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Олексієнко І.С.,

за участю захисника Сааді Р.М. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Нетреби К.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він 1 серпня 2022 року о 13.30 годині в с. Широка Балка по вул. 8-го Березня, керував транспортним засобом «ВАЗ 21104», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішення суду мотивовано тим, що вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 01.08.2022 року, у якому належно викладено встановлені судом обставини правопорушення (а.с.1), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.4), поясненнями у судовому засіданні свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відеозаписом події (а.с.8).

У поданій апеляційній скарзі захисник Нетреба Є.В. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду як незаконну, необґрунтовану, а провадження по справі закрити через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги обґрунтовує тим, що порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки він не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи стосовно нього та він не міг надати пояснення щодо з`ясування об`єктивних обставин справи. Крім того, не будучи згодним проходити огляд на технічному засобі Драгер на місці виявлення автомобіля, на пасажирському сидінні якого, працівники поліції, виявили ОСОБА_1 , який заявив вимогу про проходження огляду у медичному закладі, та бажав здати саме біоматеріал кров, для визначення його стану. При цьому, на відео, долученому працівниками поліції ОСОБА_4 не має ознак сп`яніння, як-то тремтіння рук, поведінка, що не відповідає обстановці, кольору обличчя, яке вказує на алкогольне сп`яніння. Однак, медичний працівник сказала, що лікаря не має, а кров вона не може без лікаря взяти. На цьому відеозапис закінчується. Тому, суд першої інстанції не взяв до уваги, що в порушення вказаних вище норм, працівниками поліції не було забезпечено проведення огляду у медичному закладі. Також суд першої інстанції не звернув увагу, що в наданих працівниками поліції доказах, а саме в протоколі про адміністративне правопорушення, не зазначено, якими саме технічними приладами та технічними засобами, проведено відеозапис (відсутня серія, номер пристрою). На думку апелянта, в порушення зазначених вище норм, судом першої інстанції не були належним чином перевірені докази, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення, а саме протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис, доданий до справи, явно відображає порушення працівниками поліції процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому усі сумніви і припущення стосовно наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення повинні бути визнані на його користь.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши висновок захисника ОСОБА_1 адвоката Сааді Р.М., який підтримав подану апеляційну скаргу захисника Нетреби К.О., апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції.

Відповідно до п.6 вказаної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність як за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №057768 від 01.08.2022 року (а.с.1), відеозаписом події (а.с.8), з якої вбачається, що ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.4), поясненнями у суді першої інстанції свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Зазначені вище докази є належними, допустимими та достатніми, такими, що розкривають об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на що, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про наявність в діях останнього правопорушення, за яке він притягнутий до адміністративної відповідальності судом першої інстанції.

Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Надавши об`єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким, у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Так, в суді першої інстанції свідок ОСОБА_2 пояснював, що 01.08.2022 вийшов з дому з метою допомогти сусіду. Вийшовши на вулицю побачив, що по ній їхав автомобіль, яким керував ОСОБА_1 та почав вимагати у нього для перевірки документи, що посвідчують особу. Він надав їх ОСОБА_1 , який взяв документи до рук та кинув до багажника автомобіля. Після цього, він виявив, що водій має ознаки алкогольного сп`яніння. Далі із дому вийшов його племінник та розпочалась сварка з приводу документів, які забрав ОСОБА_1 . У свою чергу ОСОБА_1 намагався вчинити бійку. За такої неправомірної поведінки вони змушені були викликати поліцію. Крім ОСОБА_1 в автомобілі перебувало ще троє молодих людей. Як викликали поліцію, то ОСОБА_1 сів до автомобіля та поїхав, а поліція його наздогнала на перехресті. Коли до нього підійшли працівники поліції то останній перебував на пасажирському сидінні, тобто пересів із сидіння водія. Особисто підходив до автомобіля разом із працівниками поліції. Стверджував, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом та керував транспортним засобом. Подія відбувалась на вул. 8-го Березня. Поліція його зупинила на перехресті, на виїзді із села. Водій виявив бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Свідок ОСОБА_3 в суді першої інстанції пояснював, що у серпні 2022 року, точної дати не пам`ятає. В денний час, прийшов його син та повідомив, що в родича, який є переселенцем, забрали документи. Коли вийшов на вулицю то побачив ОСОБА_1 , у якого були ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 був за кермом автомобіля «ВАЗ», із номерними знаками ЗСУ. Разом із ним було троє людей. ОСОБА_1 попередньо відібрав у ОСОБА_2 паспорт громадянина України. Особисто просив його повернути паспорт, а той відмовлявся. Пізніше ОСОБА_1 непомітно документи викинув біля автомобіля. З приводу цих обставин викликали поліцію. Коли приїхала поліція то ОСОБА_1 зняв із себе верхній одяг. Попередньо від був одягнений у військову форму. Коли здійснили виклик поліції то ОСОБА_1 поїхав. Його було зупинено поліцією на перехресті, на виїзді із села. Перебуваючи поряд із ОСОБА_1 та поліцією, водій погодився пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Пізніше особисто приїхав до лікарні та дізнався, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння, вимагав, щоб в нього взяли кров для аналізу. Після цього особисто поїхав до поліції. Стверджує та особисто бачив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом маючи ознаки алкогольного сп`яніння.

Тож, слід визнати необґрунтованими доводи про не керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки їм була надана відповідна оцінка.

При цьому, згідно з протоколом у ОСОБА_1 , працівниками поліції були виявлені ознаки сп`яніння, які відображені в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, які долучено до протоколу.

Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Також, слід зазначити, що відповідно до п.3 Розділу І цієї Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Інспектором поліції було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, тремтіння пальців рук.

Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, апеляційний суд об`єктивно не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , як це зазначено в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, є безпідставними.

У п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуються увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735 зазначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно із ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Як убачається з нагрудної камери працівників поліції, ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився проїхати до закладу охорони здоров`я.

У медичному закладі ОСОБА_1 неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та роз`яснювалась спеціальна процедура проведення такого огляду й наслідки відмови від неї. Проте, ОСОБА_1 вже в медичному закладі охорони здоров`я, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, посилаючись на те, що він бажає здати лише кров.

Водночас, що стосується проходження огляду у медичному закладі, то такий згідно вимог п. 3 розділу ІІІ зазначеної Інструкції проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту). При цьому спосіб проходження огляду на стан сп`яніння обирає лікар, який проводить огляд, з наступними винятками: 1) обов`язковим є проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини; 2) якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові.

Тобто водій, доставлений для проходження огляду на визначення стану сп`яніння, повинен пройти такий огляд у спосіб, визначений лікарем, а не відповідно до своїх власних бажань. Оскільки у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, такий не перебував у несвідомому стані чи з тяжкими травмами, а тому будь-яких порушень прав ОСОБА_1 , як особи, доставленої для проходження огляду на стан сп`яніння до медичного закладу, апеляційний суд не вбачає.

Дії поліцейських по складанню протоколу про адміністративне правопорушення у даній справі відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та нормам Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Посилання захисника на порушення порядку проходження огляду працівниками поліції є також необґрунтованими.

Так, слід зазначити, що протокол складався внаслідок саме відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Оскільки поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції давала підстави вважати, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції, керуючись ч.1 ст. 130 КУпАП та п. 2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому такі доводи апелянта не можуть свідчити про порушення порядку складання проколу та фіксування наявних в ньому відомостей.

Посилання захисника, щодо тієї обставини, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки, як видно з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, посилаючись на те, що хоче здати кров. Проте, в результаті тривалих перемовин з працівниками поліції в решті відповів відмовою, що зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення та узгоджується з іншими доказами у справі.

Доводи захисника про відсутність посилання в протоколі на інвентарний та номенклатурний номер відеореєстратора не свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки на наданому суду відеозаписі зафіксовано обставини, які мають значення для справи, а саме на даному відеозаписі міститься зупинка водія ОСОБА_1 , висвітлено підозру перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, яка виникла в працівників поліції, зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Більш того, жодних сумнівів в достовірності зазначеного відеозапису у суду апеляційної інстанції не виникає.

При цьому, апеляційний суд враховує, що частиною 1 статті 40 Закону України «Про національну поліції» врегульовано застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Крім того, відповідно до вимог статті 251 КУпАП технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення та в силу положень статей 251, 252 КУпАП є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Окрім того, доводи апеляційної скарги щодо того, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу без участі ОСОБА_1 , чим порушив право на захист є безпідставними, суд сприймає їх як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції вживав дієві заходи, щодо своєчасного сповіщення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи.

Зокрема, повідомлення здійснювалися засобами поштового зв`язку, на адресу, яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення та телефонограмою. Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 до суду не надходило.

Також, на офіційному сайті Судової влади http://court.gov.ua/assignments/ в розділі «Список судових справ, призначених до розгляду» дата та місце розгляду справи вказувались одразу після призначення справи до розгляду в судовому засіданні.

За таких обставин, місцевий суд дійшов правильного висновку, про умисне ухилення правопорушника від явки до суду та можливість розгляду справи за його відсутності.

Окрім того, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

До того ж розгляд як у суді першої інстанції такі в апеляційній інстанції проводився за участі захисника.

Проте, апелянт будь-яких доводів, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_1 винним за ч.1 ст.130 КУпАП, суду не надав.

Відтак, згідно сукупності досліджених доказів, судом правильно встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, - відмова від проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються апеляційним судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, а також, поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 01.08.2022 реалізував своє право керувати автомобілем «ВЗ 21104», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , тим самим погодившись нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що постанова судді районного суду щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Нетреби К.О. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2022 року щодо ОСОБА_1 без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: