Провадження № 33/824/685/2023 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 січня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 13 грудня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 06 листопада 2022 року серії ААД №377066 06 листопада 2022 року о 00 год. 10 хв. в м Києві по вул. Дніпровська Набережна, 8а, громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Peugeot 407, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження огляду у встановленому законом порядку водій відмовився на бодікамеру 470649, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 13 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн.

Ухвалюючи постанову, місцевий суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 , підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову через неповне встановлення обставин справи, порушення норм процесуального та матеріального права, та ухвалити нову постанову, якою провадження у даній справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 13 грудня 2022 року.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції 13 грудня 2022 року. Однак, оголошено її не було, оголошувалась лише резолютивна частина постанови та було роз`яснено ОСОБА_1 , що він може її оскаржити через 10 днів з моменту отримання. Отримав постанову 26 грудня 2022 року, а, відтак, вважає, що строк на оскарження повинен рахуватись саме з цього дня.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Вознюка В.А., перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги в частині поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Дана норма визначає строк, з якого починає обраховуватись десятиденний строк на апеляційне оскарження, тобто з наступного дня після винесення постанови.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження, які виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява N 3236/03).

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України. (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13).

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було проголошено 13 грудня 2022 року. Строк на апеляційне оскарження обраховується з дня винесення постанови, а тому останнім днем на апеляційне оскарження постанови було 23 грудня 2022 року. При цьому, апеляційна скарга подана 27 грудня 2022 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був присутніми під час розгляду справи місцевим судом, а, відтак, був обізнаний про дату винесення оскаржуваної постанови.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, ОСОБА_1 вказує, 13 грудня 2022 року було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанова. Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав лише 26 грудня 2022 року, а, відтак, строк на апеляційне оскарження повинен рахуватись саме з цієї дати.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що місцевим судом 13 грудня 2022 року була проголошена постанова в повному обсязі. При цьому, окремо вступної та резолютивної частини постанови матеріали справи не містять.

Вказуючи на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, скаржник не звернув уваги, що ст. 294 КУпАП початок перебігу строку на апеляційне оскарження пов`язує з днем винесення постанови, а не з моментом отримання її копії.

В даному випадку, ОСОБА_1 , будучи присутнім під час проголошення постанови суду, не був позбавлений можливості звернутися до суду з заявою про отримання копії постанови, ознайомитися з її змістом, за потреби звернутися до фахівця в галузі права та відповідно подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк. Однак, цього не зробив та не надав суду апеляційної інстанції доказів того, що він звертався до суду в межах строку на апеляційне оскарження з метою отримання постанови і що йому її не видали з будь-яких причин. Матеріали справи зазначених доказів не містять.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу із пропуском строку, визначеного ст. 294 КУпАП, підстав для його поновлення не вбачається, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 13 грудня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 13 грудня 2022 року повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв