Справа № 464/2674/23 Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 33/811/1281/23 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Галича Павла Орестовича на постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 22 серпня 2023 року,

з участю захисника правопорушника ОСОБА_1

адвоката Галича П.О.

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 гривень судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 , 14 квітня 2023 року о 14:20 год, м. Львів, вул. Боднарській, 8, керував автомобілем марки «Mazda», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 адвокат Галич П.О. покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, такою, що винесена за грубого порушення вимог процесуального законодавства. Вважає, що місцевим судом зроблені висновки, які не узгоджуються з вимогами законодавства щодо критеріїв належності та допустимості доказів, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та побудовані на припущеннях, що є наслідком формального підходу суду до розгляду справи. Зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані сп`яніння, так як, коли приїхали працівники поліції, він знаходився на вулиці і не перебував у салоні транспортного засобу, про що він зробив відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення. Звертає увагу на те, що допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_2 пояснив, що це він заїхав транспортним засобом, який належить ОСОБА_1 , на автомийку. Наголошує на те, що оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та не був водієм то на нього не розповсюджувався обов`язок, визначений п.2.5 ПДР України, відтак, він не був зобов`язаний проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. Акцентує увагу на те, що працівниками поліції порушено порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, оскільки як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 не був згідний з результатом огляду, однак, працівники поліції не запропонували йому поїхати в медзаклад. Крім цього, апелянт звертає увагу на те, що суддя місцевого суду, в порушення вимог закону, завершила розгляд справи у відсутності правопорушника, чим порушила його право на захист.

Просить скасувати оскаржувану постанову, прийняти нову, якою звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі закрити.

Заслухавши виступ захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Галича П.О. про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.9а Правил дорожнього руху України, яким водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 025518 від 14 квітня 2023 року, де викладена фабула вчиненого правопорушення; результатом тестування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу алкотестера «Драгер», яким встановлено стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 1,61%; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; даними рапорту поліцейського Пеція Д. від 14 квітня 2023 року; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 від 14 квітня 2023 року; відеозаписами події, яким суддя районного суду дала належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки такі містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, що підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Що стосується доводів апелянта щодо порушення проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, то такі суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п.2.5 «Правил дорожнього руху», водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а в разі неможливості застосування таких засобів, огляд проводиться у присутності двох свідків. При цьому, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Разом з тим, як вбачається із акту огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, останній з результатом згідний, про що свідчить його підпис у такому, а відтак у працівників поліції були відсутні підстави щодо скерування ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, вищевказаних вимог Закону, працівниками поліції було дотримано у повному обсязі.

Відтак, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим твердження в апеляційній скарзі в цій частині є необґрунтованими.

При цьому, апеляційним судом враховується також і те, що правопорушник ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував.

Також апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги в частині недоведення факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , оскільки такі спростовуються зібраними та дослідженими по справі вищепереліченими доказами, як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, а невизнання ним своєї вини у скоєному, суд розцінює як спосіб уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення, та відхиляє їх.

Таким чином, докази здобуті працівниками поліції згідно встановленого законом порядку, і перевірені під час розгляду в суді апеляційної інстанції, в своїй сукупності дають належні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, сумніву у їх достовірності, законності та належності у суду апеляційної інстанції не має.

Щодо покликань адвоката Галича П.О. в частині незаконності оскаржуваної постанови у зв`язку із закінченням розгляду справи у відсутності правопорушника, то, на переконання апеляційного суду, такі доводи не можуть визнаватися підставою для скасування постанови, а порушені права останнього, поновлені шляхом подачі апеляційної скарги.

При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Галича П.О. залишити без задоволення, а постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 22 серпня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.