Провадження № 33/824/912/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 рокуу адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік. Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі, що становить 496,20 грн.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що 14 квітня 2022 року о 17 год. 00 хв., в м. Києві по проспекту Романа Шухевича, 22, він керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter T4» д.н.з НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Не погоджуючись із даною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що з протоколом про адміністративні правопорушення не погоджується, зміст складеного протоколу про адміністративні правопорушення не відповідає обставинам справи, а саме працівники поліції безпідставно почали проводити візуальний огляд авто, салону, багажника, викликали слідчо-оперативну групу, потім, через деякий час безпідставно заявляли, що у ОСОБА_1 є ознаки наркотичного сп`яніння. Зазначає, що працівники патрульної поліції не пропонували проходити огляд на стан сп`яніння ні на місці ні в закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Звертає увагу на те, що працівники поліції без присутності свідків, не роз`яснюючи жодних прав та обов`язків, пішли в машину складати якісь документи. Більш того в матеріалах справи відсутній відеозапис з бодікамери № АА00822, працівника поліції, посилання на який є в протоколі про адміністративне правопорушення, замість вказаного відеозапису до матеріалів адміністративної справи долучено висновок начальника відділу адміністративної практики УПП у м. Києві ДПП підполковника поліції Аліни Ольховської про відсутність відеозапису до протоколу про адміністративне правопорушення, який було втрачено внаслідок автоматичного оновлення програмного забезпечення на сервері УПП у м. Києві ДПП.

Зазначає, що за відсутності в матеріалах справи вказаного відеозапису неможливо встановити наявність і ознак наркотичного сп`яніння, які були зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, факт роз`яснення працівниками поліції права та обов`язків, а також відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом вини водія, зокрема, не є доказом наявності у водія ознак наркотичного сп`яніння та його відмови пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити йому строк на оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року, оскільки ОСОБА_1 взагалі не знав про дату судового розгляду та дізнався про оскаржувану постанову лише 3 січня 2023 року під час ознайомлення із матеріалами справи.

На підставі викладеного просить визнати поважною причину пропуску на оскарження постанови та поновити строк на її оскарження, скасувати постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 рокута закрити провадження в справі з підстав п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови ОСОБА_1 пропустив з поважних причин, оскільки матеріали справи не містять доказів про належне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, оскільки у матеріалах справи наявні лише дві судові повістки про виклик до суду, однак відсутні докази вручення повісток, а тому суд вважає за необхідне поновити цей строк.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника - адвоката Мазманян Є.Р., які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють як об`єктивну, так і суб`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

Зазначених вимог закону у цій справі у повній мірі дотримано не було.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 240512 від 14 квітня 2022 року, зі змісту якого вбачається порушення водієм п. 2.5 ПДР та у якому зазначено, що подія фіксувалась із застосуванням технічного засобу, а саме нагрудної боді камери № АА00822, диск з відео якого додається до протоколу разом із направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому сам диск з відео у матеріалах справи відсутній.

Між тим, вказаних доказів не достатньо для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки суд першої інстанції не звернув уваги на наступне.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України №1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Разом із цим, згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водночас, за змістом п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Пунктом 27 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 6 розділу Х Інструкції № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до п. 6 Порядку № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

За змістом наведених вимог закону поліцейські зобов`язані запропонувати водієві пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, і лише у випадку відмови від проходження огляду у закладі охорони здоров`я або перебування особи за висновком лікаря у стані наркотичного сп`яніння скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене відповідною частиною ст. 130 КУпАП.

Таким чином, заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 240512 від 14 квітня 2022 року під час відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння свідки запрошені не були, оскільки здійснювався відеозапис на бодікамеру № АА 00822.

В той же час відповідно до наявного в матеріалах справи висновку перевірки про відсутність відеозапису до протоколу про адміністративні правопорушення начальника відділу адміністративної практики УПП у м. Києві ДПП, підполковника поліції Ольховської А. - внаслідок технічного збою (автоматичного оновлення програмного забезпечення) на сервері УПП у м. Києві ДПП, відеозапис до протоколу серії ААД № 240512 від 14 квітня 2022 року було втрачено.

У зазначеному висновку вказано, що для підтвердження винуватості ОСОБА_1 у випадку прийняття рішення може бути викликано до суду в якості свідків патрульних поліцейських, якими було складено відповідний протокол.

Так, апеляційним судом для підтвердження обставин вказаних у протоколі було викликано до суду (7 лютого 2023 року) патрульного, який склав протокол про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 - інспектора роти 3 батальйону 2 полку 2 з ОЛБ УПП в м. Києві ДПП лейтенанта поліції Бобошко О.П.

Разом з тим, вказаний особа для надання пояснень та підтвердження обставин викладених у протоколі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 до суду не з`явилася. Пояснень на поштову чи електронну адресу щодо суті справи чи щодо наявності поважних причин, які перешкоджають з`явитись до суду, до апеляційного суду також не надходило.

Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутній відеозапис з місця події, то апеляційний суд позбавлений можливості перевірити чи було дотримано працівниками поліції вимоги ст. 266 КУпАП та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

При цьому апеляційний суд враховує те, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зважаючи на викладене та враховуючи позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо протоколу про адміністративне правопорушення, висловлену в рішенні по справі "Карелін проти Російської Федерації", апеляційний суд приходить до висновку, що протокол не може бути самостійним та достатнім доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи також не містять даних, що водія було відсторонено від керування транспортним засобом. У протоколі також зазначено, що документи у водія не вилучались та тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia» , рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Враховуючи викладене, належних та достатніх доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Презумпція невинуватості розповсюджується також при доведенні винуватості у справах про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 рокупідлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.30 КУпАП закриттю, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Писана