Справа № 366/1738/22
Провадження № 3/366/29/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2023 року суддя Іванківського районного суду Київської області Гончарук О.П., розглянувши матеріали справи, яка надійшла від Відділення поліції № 1 Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого

ч. 4 ст. 127 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

22.12.2022 року до суду від Відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області після доопрацювання надійшла справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч. 4 ст. 127 КУпАП.

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 180372 від 14.10.2022 року, по суті правопорушення зазначено наступне:

«14.10.2022 року о 16 год. 00 хв. в с. Дубова по вул. Миру ОСОБА_1 керувала велосипедом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, тремтіння рук та своїми діями змусила водія автомобіля марки ЗАЗ н.з. (далі нерозбірливо) раптово зменшити швидкість руху та змінити його напрямок, чим порушила п. 6.7 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 127 КУпАП».

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась вчасно, належним чином. Також вся інформація щодо цього судового провадження міститься на сайті «Судова влада України». Крім того, ОСОБА_1 достовірно було відомо про складення щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки в графах протоколу «Підпис особи, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» та «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», а також в графі про отримання другого примірника протоколу про адміністративне правопорушення від 14.10.2022 року, наявні її особисті підписи. Заяв та клопотань до суду від ОСОБА_1 не надходило.

Суд, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Оскільки, відповідно до статті 268 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 127 КУпАП, під час розгляду справи не є обов`язковою, суддя вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суддею встановлено наступне.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ч.4 ст.127 КУпАП передбачена відповідальність за непокору пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху особами, які керують велосипедами, гужовим транспортом і погоничами тварин, що спричинили створення аварійної обстановки.

Об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.4 ст.127 КУпАП становить порушення, передбачені ч.1 або 2 цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки. Суб`єктивна сторона - у формі умислу або необережності.

Згідно з пунктом 1.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ «Про Правила дорожнього руху» від 10 жовтня 2001 року за № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до пункту 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 6.7 ПДР України велосипедисти повинні виконувати вимоги цих Правил, що стосуються водіїв або пішоходів і не суперечать вимогам цього розділу.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст. 32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Отже, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Статтею 256 КУпАП встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 180372 від 14.10.2022 зазначено, що ОСОБА_1 порушила п. 6.7 ПДР України.

Суддя звертає увагу, що цей пункт ПДР України не є конкретизованим та відсилає до інших пунктів ПДР України, що стосуються водіїв або пішоходів і не суперечать вимогам розділу «Вимоги до велосипедистів».

В цьому випадку, у протоколі про адміністративне правопорушення слід зазначати пункти ПДР України, які регламентовані для водіїв та пішоходів, які порушив велосипедист (з урахуванням розділу «Вимоги до велосипедистів»).

З фабули протоколу про адміністративне правопорушення також не зрозуміло, де саме рухалась ОСОБА_1 на велосипеді і що саме вона вчинила, внаслідок чого водій автомобіля був змушений зменшити швидкість руху та змінити його напрямок. У протоколі лише зазначено незрозумілий текст «своїми діями».

Крім цього, враховуючи п. 6.7 ПДР України та зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення відомості стосовно керування ОСОБА_1 велосипедом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, є незрозумілим, що саме мав на увазі поліцейський, коли зазначав ці ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення та у жодному доданому до нього документів не зазначено, чи ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння чи що ступінь її сп`яніння визначено у встановленому законом порядку.

Згідно з п.п. 1,12 та 15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376, складання протоколів про адміністративні правопорушення, …., а також отримання пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції.

Протокол про адміністративне правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення може бути підписано також цими особами.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

З матеріалів справи слідує, що вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП поліцейськими недотримані, зокрема, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено лише пояснення потерпілої особи, але при цьому потерпіла сторона в самому протоколі не зазначена, а також не долучено інших доказів (показів свідків, аудіо- чи відео- доказів), які б підтверджували факт вчинення адміністративного правопорушення саме ОСОБА_1 .

Посилання на жоден із інших доказів, які передбачені ст. 251 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Тому, враховуючи вищевикладене, та те, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності і ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушення інакше, як на підставах і в порядку, встановленому законом, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 4 ст. 127 КУпАП, а як наслідок, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 цього Кодексу.

Крім того, судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 , оскільки він не піддається адміністративному стягненню за таких умов.

Керуючись ч. 4 ст. 127, ст.ст. 221, 245, 247, 251, 252, 268, 280, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.4 ст.127 КУпАП, закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя О.П. Гончарук