Справа 682/2519/23
Провадження № 3/682/1254/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2023 року

Суддя Славутського міськрайонного суду

Хмельницької області Мотонок Т.Я.,

за участі особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, військовослужбовця, до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

В судовому засіданні під час розгляду даної справи судом встановлено, що 21.09.2023 о 16 год. 05 хв. в м. Славута по вулиці Плотиче водій ОСОБА_1 керував т/з KIA-RIO д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі та підтверджується висновком медичного огляду № 46 від 21.09.2023. Результат огляду 0,85% проміле. Вказаними діями гр. ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні визнав в повному обсязі та щиро розкаявся, пояснив, що алкогольні напої він не вживає. Але 21.09.2023 року в силу сімейних обставин дійсно вжив пляшку пива після змушений був сісти за кермо автомобіля. Повідомив, що є військовослужбовцем вже 10 років, проходить військову службу у в/ч НОМЕР_2 на посаді водія пожежної роти. Пояснив, що в силу виконання своїх посадових обов`язків потребує права керування транспортними засобами, тому просив суд цього права його не позбавляти. Зазначив, що до адміністративної відповідальності притягається вперше. Із вказаної ситуації зробив належні висновки.

За клопотанням ОСОБА_1 в судовому засіданні був допитаний ОСОБА_2 , командир пожежної роти в/ч НОМЕР_2 , безпосередній керівник ОСОБА_1 .

Так, ОСОБА_2 повідомив, що ОСОБА_1 вже протягом 10 років є військовослужбовцем, проходить військову службу у в/ч НОМЕР_2 . За весь час служби будь-яких порушень ОСОБА_1 не вчиняв. Він є відповідальним та досвідченим водієм, тому для виконання своїх прямих службових обов`язків під час воєнного стану він потребує права керування транспортними засобами.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши учасників судового розгляду, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 (а) ПДР, в порушенні якого звинувачується ОСОБА_1 , водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцію.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення від 21.09.2023 серії ААД № 121910, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 21.09.2023, згідно із яким ОСОБА_3 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Драгер 6820, результат: 0,81% проміле, через 20 хв. 0,85% проміле;

-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 21.09.2023, згідно із яким ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у КП «Славутська МЛ», результат огляду 0,85% проміле

-матеріалами відеофіксації від 21.09.2023, якими зафіксовано факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі.

Отже, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що факт керування ОСОБА_4 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння підтверджено належними та допустимими доказами.

Враховуючи наведе, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 порушення п.п. 2.9 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, а саме, грубе порушення вимог Правил дорожнього руху України, особу правопорушника, ступінь його вини та обставини справи, вважаю за необхідне на ОСОБА_1 накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу.

Окрім того, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає також покарання у вигляді позбавлення правопорушника права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний надмірний тягар» (рішення у справі від 02.11.2004 «Трегубенко проти України»).

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Відповідно до статті 24 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, стягнення накладається в межах, установлених цим Кодексом. При накладенні стягнення враховуються характер правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, адміністративні стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Про те покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю 69 КК України про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію права.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних силах України: в пожежній роті в/ч НОМЕР_2 на посаді водія. До матеріалів справи долучено клопотання командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_5 , в якому останній просить не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, оскільки до посадових обов`язків останнього входить керування військовими транспортними засобами. Окрім того, до клопотання додано позитивну характеристику ОСОБА_1 , підписана безпосереднім керівником, командиром пожежної роти в/ч НОМЕР_2 , капітаном ОСОБА_6 , та командиром в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_7 . Згідно характеристики, ОСОБА_1 за час проходження служби зарекомендував себе дисциплінованим, грамотним, відповідальним військовослужбовцем, повністю відповідає займаній посаді.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, судом враховується, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності притягується вперше, вину у вчиненому правопорушенні визнає та щиро розкаюється у скоєному, а також те, що на даний час ОСОБА_1 проходить службу у Збройних силах України на посаді водія пожежної роти в/ч НОМЕР_2 , також враховано позитивну характеристику та клопотання військової частини, суд приходить до висновку, що позбавлення ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами є недоцільним, оскільки унеможливить виконання ним бойових завдань по захисту Батьківщини, не сприятиме забезпеченню обороноздатності держави в період воєнного стану.

Також суд враховує, що дії вчинені ОСОБА_1 , не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам. Крім того, будь-яких обставин, що обтяжують відповідальність правопорушника не встановлено.

Окрім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 33, 130, 283, 286, 285 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) без позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) на р/р UA0026001, ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, (код за ЄДРПОУ) 37993783, Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративнеправопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області.

Суддя Мотонок Т. Я.