Справа № 283/827/23
Провадження №3/283/451/2023
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

28 вересня 2023 року м. Малин

Суддя Малинського районного суду Житомирської області Саланда О.М., розглянувши матеріали, що надійшли з відділення поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 за № 198200 від 30.03.2023, 30 березня 2023 року о 17 годині 45 хвилин в с. Морозівка по вул. Молодіжній водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом FORD 55-19 РВ, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення, поведінка що не відповідає обстановці) від проходження освідування водій відмовився, також відмовився від освідування в медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з`явився у зв`язку з перебуванням на військовій службі.

05.05.2023 від ОСОБА_1 надійшло до суду заперечення на притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування заперечення зазначив, що 30 березня 2023 року 0 18.46 годин інспектор поліції Михайленко О.О. без законних підстав, без дозволу власниці житла та його співмешканки ОСОБА_2 , зайшов до будинку АДРЕСА_1 та почав запитувати у нього з приводу чого він приїхав. ОСОБА_1 припустив, що виклик поліції здійснила його мати або сестра, з якими він наразі перебуває у конфліктних відносинах з приводу їх незгоди, що він перейшов проживати до ОСОБА_2 . Поліцейський почав стверджувати, що ОСОБА_1 їздив автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, зокрема перевіз автомобіль від будинку батьків до будинку ОСОБА_2 . У цей час автомобіль стояв з вимкненим двигуном, зачинений на узбіччі дороги у подвір`ї будинку. Факт керування ним транспортним засобом інспектором не зафіксований. Дані обставини повністю підтверджуються відеозаписом долученим до протоколу. Відомості зазначені у протоколі, не містять інформації щодо факту керування ним транспортним засобом як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Долучений до протоколу компакт-диск, який містить один відеофайл, не містять початку спеціальної поліцейської операції (згідно протоколу адмінправопорушення відбулося о 17.45 годин, а запис відеофайлу розпочинається о 18.46 години), тобто через годину після припущення факту порушення, отже, матеріали відеозаписів не підтверджують події керування транспортним засобом . Відеозапис підтверджує, що інспектор не зупиняв транспортний засіб, автомобіль стояв припаркований у подвір`ї будинку, коли і хто керував ТЗ не зафіксовано, а у протоколі про адміністративне правопорушення вказаний лише один свідок. Оскільки він не керував ТЗ, не перебував у стані алкогольного сп`яніння, тому вимоги інспектора про освідування є незаконними, а у нього не виникає обов`язку з проходження такого огляду ні на місці складання протоколу (оскільки зупинки ТЗ не було), ні в медичному закладі.

За таких обставин вважає, що в діях інспектора ОСОБА_3 є ознаки зловживання службовим становищем та незаконного притягнення до адміністративної відповідальності. Просить суд провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно зі ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх безаперечних доказах.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.08.2023 у справі №208/712/19 зробила висновок, що уповноважений орган Національної поліції на стадії досудового оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення фактично виконує функцію обвинувачення, а відтак має належними та допустими доказами підтверджувати всі обставини, які підлягають доказуванню.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Ford 155-19 РВ» з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

В матеріалах справи міститься диск з відеозаписом, на якому зафіксовано процедура огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, при цьому відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Матеріалами відеозапису зафіксовано присутність працівників поліції в будинку, в якому знаходився ОСОБА_1 . Автомобіль ОСОБА_1 припаркований поруч із будинком. Відеозапис не містить будь якої інформації щодо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом

У своєму рішенні у справі «Шабельник проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. З цього випливає, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи, самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (постанова ВС № 463/1352/16-а від 08.07.2020).

В даному випадку, суду не надано належних доказів винуватості ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто, у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки належними та допустимими доказами не підтверджено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.

Відповідно до п.1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, враховуючи, що в ході судового розгляду не здобуто доказів у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а всі сумніви тлумачаться на користь особи, провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.130, п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Житомирського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: О. М. Саланда