Справа № 308/5775/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
23.10.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Петрика В. В.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 травня 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження та проживання: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.122-4 КУпАП, ст.124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на підставі ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.
Також, 23.03.2023, о 12 год 16 хв, водій ОСОБА_1 на автодорозі м. Ужгород с. Ярок керував транспортним засобом марки «MITSUBISHI LANCER», номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Вказаними вище діями ОСОБА_1 вчинив передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
В апеляційній скарзі адвокат Петрик В. В. висновки суду за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП не оспорює. Водночас, апелянт не погоджується з тим, що його підзахисного ОСОБА_1 місцевий суд визнав винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує на те, що постанова суду в цій частині є необґрунтованою, незаконною, просить її скасувати. Стверджує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення не доведена достатніми, допустимими та достовірними доказами. Постанову просить скасувати, а провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі ст. 247 КУпАП. За вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП на ОСОБА_1 накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Апеляційним судом справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Петрика В. В., які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку SMS- повідомлення від 02.08.2023, однак до суду вказані особи не з`явились, хоча обізнані з тим, що в суді розглядається подана адвокатом Петриком В. В. апеляційна скарга, при цьому відомостей про поважність причин своєї неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший день від ОСОБА_1 та адвоката Петрика В. В., не надходило. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , апеляційним судом береться до уваги, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. У цьому контексті суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому чітко зазначено, що сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд не вбачає.
При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, апелянтом не оспорюються, тому з огляду на приписи ст. 294 КУпАП не перевіряються, визнаються належним чином вмотивованими.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №044180, вказано, що 23.03.2023, о 12 год 16 хв, водій ОСОБА_1 на автодорозі м. Ужгород с. Ярок керував транспортним засобом марки «MITSUBISHI LANCER», номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №706109 від 23 березня 2023 року, підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 122 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн (п`ятсот десять гривень) (а. с. 3).
Вказані у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові про накладення адміністративного стягнення обставини викладені у рапорті працівника поліції, старшого лейтенанта Бобаля В. (а. с. 6).
На відеозаписі, що міститься на DVD - диску відображена подія, яка мала місце 23.03.2023, о 12 год 16 хв, за участі ОСОБА_1 , яка фіксувалася на бодікамери поліцейських у хронологічній послідовності. Так, із відеозапису убачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 122-4 та ст. 124 ПДР, надалі при спілкуванні з водієм ОСОБА_1 у працівників поліції виникли сумніви щодо його тверезості. На пропозицію поліцейських пройти освідування на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі водій відмовився. За порушення вимог п. 2.5 ПДР на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зібрані у справі докази у їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський ОСОБА_2 був упереджений при направленні ОСОБА_1 на проходження освідування та складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій при спілкуванні з водієм та направленні його на освідування, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі. Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний поліцейський при виконанні своїх посадових обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Твердження апелянта про те, що суд безпідставно визнав ОСОБА_1 винуватим у вчиненні ним адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки у матеріалах справи відсутні достатні, допустимі та достовірні докази, - апеляційний суд вважає необґрунтованими і такими, які спростовуються матеріалами справи. Апеляційний суд звертає увагу на те, що у підтвердження цих доводів апелянт, маючи достатньо часу та можливості, не здобув і не надав апеляційному суду будь-які докази.
Так, на переконання апеляційного суду, місцевий суд, давши належну оцінку наявним у матеріалах справи доказам, відповідно до ст. 252 КУпАП, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. Оскільки судом обґрунтовано встановлено, що водій ОСОБА_1 у вказаний у протоколі час та місці відмовився на законну вимогу працівників поліції пройти у встановленому законом порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, що чітко зафіксовано письмовими доказами та на відеозаписі, тому твердження апелянта в цій частині апеляційний суд відхиляє, також бере до уваги і те, що дії працівників поліції апелянтом не оскаржувались, як і те, що на відеозаписі зображений саме ОСОБА_1 , а не інша особа.
На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.
Переконливих доводів, які безумовно спростовували висновки судді у постанові, при розгляді апеляційної скарги не наведено, крім того, апелянт не посилається на конкретні обставини, які були невраховані судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративному правопорушенні; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. 33-35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана стороною захисту апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та адвокат Петрик В. В., не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Петрик В. В. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 травня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП, ст.124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН