П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2023 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяна О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 , в.о. директора ДП «Агропромислова фірма «Леанка», реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , за ч.1 ст.41 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Виконуючий обов`язки директора ДП «Агропромислова фірма «Леанка» ОСОБА_1 виплатив заробітну плату працівникам не в повному обсязі, а саме: станом на 01.07.2023 заборгованість з виплати заробітної плати 30-ти працівникам, в тому числі колишнім, становить 1284362,36 грн.; нараховано, але не виплачено заробітну плату 10 працівникам за червень 2023 в розмірі 51 730,20 грн., чим порушив ч.2 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», що було виявлено 27.07.2023 року при проведенні позапланового заходу державного нагляду (контролю) ДП «Агропромислова фірма «Леанка» .

За результатами проведеної перевірки головним державним інспектором відділу з питань праці Державної служби з питань праці 28.07.2023 складено акт №ЗХ/ЗК/20126/048.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив свою винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП. Пояснив, що кошти підприємства, які надійшли на рахунок підприємства та в касу, в більшій мірі були використані на погашення заборгованості з заробітної плати. Інша незначна частина коштів була використана на мінімальну підтримку господарської діяльності підприємства, адже в іншому разі існував ризик повної зупинки підприємства. Справу про адміністративне правопорушення просив закрити за відсутністю складу правопорушення.

Суддя, дослідивши матеріали справи та вислухавши особу, що притягується до адміністративної відповідальності, дійшов наступного висновку .

У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч.1 ст.41 КУпАП передбачає відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони права громадян на працю, на оплату праці, на охорону праці та інших прав у трудовій сфері, визначених у Кодексі законів про працю України, Законах України «Про охорону праці», «Про оплату праці», «Про відпустки», «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» тощо).

Істотною ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, є спеціальний суб`єкт посадові особи підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують найману працю. Суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини, як у формі умислу, так і у формі необережності.

Диспозиція норми ч.1 ст.41 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових, які передбачають конкретні правила щодо праці.

Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати.

При цьому роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили (частина 3 статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться у провину порушення забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати, а його дії кваліфіковано за ч.1 ст.41 КУпАП.

Факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення №ЗХ/ЗК/20126/048/П/ПТ від 28.07.2023; актом позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах праці №ЗХ/ЗК/20126/048 від 28.07.2023 року, приписом про усунення виявлення порушень законодавства про працю №ЗХ/ЗК/20126/048/П від 28.07.2023 року; довідками про використання коштів підприємства за періоди з 01.01.2022 по 31.12.2022, 01.01.2023 по 01.07.2023, списком працівників, яким не виплачена заробітна плата.

З довідки про використання коштів підприємства за період з 01.01.2023 по 01.07.2023 вбачається, що в касу та на рахунки підприємства надійшло 827,9 тис. грн., з них 602,9 тис. грн. використано на виплату заробітної плати, 2,8 тис. грн. на сплату податків, і 123,6 тис. грн. використано на ремонт адмін. приміщень, придбання оргтехніки, легкового автотранспорту, меблів, канцтоварів, цінних паперів, спонсорської допомоги.

Вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи і були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.

За вказаних обставин, суддя дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з положеннями ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності.

Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

При цьому зазначена норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких дозволила би судити про малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування до окремих складів адміністративних правопорушень.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , суддя враховує характер вчиненого правопорушення, використання коштів, які надійшли на рахунок підприємства та в касу, в більшій мірі на погашення заборгованості з заробітної плати, спрямування невикористаних на виплату заробітної плати коштів на підтримання життєдіяльності підприємства, особу порушника, який протягом року до адміністративної відповідальності не притягався, відсутність обтяжуючих обставин, вважає за можливе, керуючись ст.22 КУпАП, звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, що буде достатнім та повністю досягне мети його застосування.

Застосування такого заходу, як усне зауваження, на думку суду буде достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень, здійснить більший вплив на особу, що притягується до адміністративної відповідальності, ніж інші покарання передбачені санкцією статті.

Згідно ч.2 ст.284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст.7,9,22, ч.1 ст.51, ст.ст.283,284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Виконуючого обов`язки директора ДП «Агропромислова фірма «Леанка» ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, та на підставі ст.22 КУпАП звільнити останнього від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Олена ГОЛЯНА