Справа №: 343/104/23
Провадження №: 3/0343/104/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2023 року м. Долина

Суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області Лицур І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Калуського району Івано-Франківської області адміністративний матеріал, який надійшов від відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , що має середню освіту, непрацюючого, одруженого, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство, тобто умисно вчинив дії психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Правопорушення вчинено за таких обставин.

15 січня 2023 року близько 15:00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в будинку по АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюваннях нецензурними словами та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю, пояснивши, що вчинив це правопорушення через те, що перебував в нетверезому стані, у вчиненому розкаявся та пообіцяв подібного більше не вчиняти.

Крім визнання самим ОСОБА_1 , його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, доведена дослідженими в судовому засіданні доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 289965 від 15.01.2023 року (а.с. 1), в якого вбачається, що 15 січня 2023 року близько 15:00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюваннях нецензурними словами та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю;

- рапортом старшого інспектора-чергового відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області В.Ярича (а.с. 2), з якого вбачається, що зі служби 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що 15.01.2023 року близько 15:00 год. її син ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство, поводився неадекватно;

- заявою ОСОБА_2 від 15.01.2023 року (а.с. 3), в якій остання просить притягнути до адміністративної відповідальності її сина ОСОБА_1 , який 15.01.2023 року близько 15:00 год. за місцем її проживання вчинив з нею конфлікт, під час якого ображав її нецензурною лайкою, вдарив ременем в обличчя та голосно кричав;

- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 15.01.2023 року (а.с. 4), з яких встановлено, що того ж дня близько 15:00 год. її син ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив з нею конфлікт, під час якого ображав її нецензурною лайкою, голосно кричав та вдарив ременем у голову.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Системний аналіз національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Аналізуючи здобуті в судовому засiданнi докази, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно квалiфiковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки він вчинив домашнє насильство, тобто умисно вчинив дії психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є такими, що доповнюють один одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають сумніву в суду.

Накладаючи стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує характер i ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення та його особу, оскільки обтяжуючих та пом`якшуючих відповідальність ОСОБА_1 обставин судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, а також того, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення, яке б вiдповiдало вчиненому ним правопорушенню та його особi, в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адмiнiстративні правопорушення, за якою його визнано винним, обравши його у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн.

Як вбачається з посвідчення серії НОМЕР_1 від 09.02.2023 року, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи внаслідок війни, а тому на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в суді.

На підставі викладеного, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», керуючись ст.ст. 268, 283, 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн. (сто сімдесят гривень).

Штраф повинен бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП, в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Івано-Франківського апеляцiйного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: