КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А
Справа № 133/1153/22
провадження № 3/133/154/23
Суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Пєтухова Н.О., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №2 Хмільницького РВП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області
про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає у АДРЕСА_1 , безробітний,
за ч.1 ст.130 КУпАП,
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №084458 від 12.06.2022, ОСОБА_1 , 11.06.2022 о 20 год. 00 хв. в с. Сестринівка, керуючи т/з DAF 400, д.н.з. НОМЕР_1 , перебував в п`яному стані, відповідно показів свідків, і самого водія, вчинив ДТП по вул. Київська, 66, чим порушив п.2.9. ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, а саме - не визнав того, що керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Дем`янюк В.Б., з огляду на пояснення ОСОБА_1 , просить закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Крім того зазначив, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 12.06.2022 було зазначено, що водій керував транспортним засобом «в п`яному стані», а не «в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння», як визначено ч. 1 ст. 130 КУпАП та в п. 2. 9а ПДР (обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів). Таким чином, склад правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п. 2.9 а ПДР. Крім того, вважає, що основою протоколу про адміністративне правопорушення є результати огляду на стан сп`яніння, які зафіксовані у відповідному акті огляду на стан сп`яніння з використанням технічних засобів або в медичному висновку. Однак, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, в ньому відсутні посилання на наявність такого акту чи медичного висновку, такі документи відсутні і в матеріалах справи. Зі слів ОСОБА_1 , як 11 червня 2022 року, так і 12 червня 2022 року, огляд на стан будь-якого сп`яніння йому не проводився. Таким чином необхідний для кваліфікації дій за ст.130 КК України стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння ОСОБА_1 не доведений, а наявні в матеріалах справи пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть бути доказами перебування ОСОБА_1 в стані того чи іншого сп`яніння.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку, з наступних підстав.
Статтею 7 КУпАП України встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.
Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Згідно з п. 4 р. IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ N 1395 від 07.11.2015 року, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до Розділу 1 п. 6 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року N1452/735) огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та Мінохорони здоров`я України від 09.11.2015 р. N 1452/735 р. пунктом 2 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
При цьому, беручи до уваги рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року про те, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства, а перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі, вважає за необхідне вказати на таке.
Системний аналіз змісту положень КУпАП в поєднанні з вказаною позицією КСУ та ЄСПЛ, що ураховується з огляду на норми ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", свідчить, що у такого роду провадженнях належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі передбачені ст. 280, та інших обставин, які мають значення для неї, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КУпАП.
Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.
Сам обов`язок щодо збирання доказів, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Проаналізувавши у цьому провадженні наявні у ньому докази, які були зібрані УПП, суд установив, що подія та склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , не доведені з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом» у розрізі такого.
На підтвердження вини водія у вчиненні адміністративного правопорушення працівниками поліції суду надано такі докази: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, копії протоколів про адміністративне правопорушення передбачені ст. 124 та 122-4 КУпАП, копія актів тимчасового затримання від 12.06.2022, копія водійського посвідчення ОСОБА_1 , та диск із відеозаписом.
Оцінюючи зазначені вище докази , суд враховує таке.
Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 12.06.2022 о 16 год. 03 хв. в с. Сестринівка Хмільницького району Вінницької області, водій ОСОБА_1 11.06.2022 о 20 год. 00 хв. керував автомобілем DAF 400 д.н.з. НОМЕР_1 , перебував в п`яному стані, відповідно показів свідків, і самого водія.
Однак, до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують факт керування 11.06.2022 о 20:00 ОСОБА_1 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, автомобілем DAF 400 д.н.з. НОМЕР_1 .
Із відеозапису вбачається, що співробітник поліції стверджує про те, що йому стало відомо про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а отже, надумку суду, це вказує на те, що сам поліцейський не був безпосередньо тією особою, яка виявила такий факт, а покладався на інформацію, яку отримав від третіх осіб.
Пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які надані до матеріалів в якості доказу причетності ОСОБА_1 до адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не містять беззаперечних доказів того, що останній керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а лише підтверджують той факт, що автомобілем білого кольору під керуванням ОСОБА_1 , який перебував в стані явного алкогольного сп`яніння, 11.06.2022 було пошкоджено паркан. Після чого автомобіль з місця пригоди поїхав в невідомому напрямку.
Належних доказів перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять.
Таким чином, матеріали справи не містять беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього додатки не можуть бути достатніми доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини » (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Крім цього, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 20.09.2016 року «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.
Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).
У відповідності до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.
Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, а саме - у зв`язку з недоведеністю події та складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст. 7, 23, 33-35, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 221, 247, 251, 252, 266, 283, 284, 285 КУпАП, суддя
Справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрити.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів.

Суддя Н.О. Пєтухова

30.01.23