Справа № 461/2797/22 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 33/811/1504/22 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

з участю особи представника Львівської митниці Держмитслужби Зирянова О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) за ч. 6 ст. 481 МК України за апеляційною скаргою захисника Бабаскіна Кирила Сергійовича на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2022 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2022 року ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Грузія, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України та накладено стягнення у виді конфіскації транспортного засобу марки «SUBARU LEGACY», р/н НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді, 21.05.2022, близько 05:58 год., в зону митного контролю по смузі руху «червоний коридор» пункту пропуску «Грушів» митного поста «Яворів» Львівської митниці, заїхав транспортний засіб «OPEL ASTRA», р/н НОМЕР_3 , в якому в якості водія переміщувався ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), який слідував з Республіки Польща в Україну.

Проведеною перевіркою у відповідності до інформації електронних баз даних АСМО «Інспектор» та єдиній автоматизованій інформаційній системі (ЄАІС) Департаменту митної справи Держмитслужби встановлено, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) 08.06.2019 ввіз на митну територію України в режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» транспортний засіб марки «SUBARU LEGACY», р/н НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 .

Станом на 21.05.2022 вищезазначений транспортний засіб за межі митної території України не вивезено та в інший митний режим не поміщено.

На постанову судді захисник Бабаскін К.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову судді щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження захисник зазначає, що розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), а копію постанови ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) отримав 30.11.2022, про що свідчить роздруківка з сайту Укрпошти.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що до протоколу про порушення митних правил не долучено жодних доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 вимог МК України, зокрема, витягів з бази АСМО «Інспектор» та ЄАІС, хоча посилання на ці бази в протоколі мають місце.

Вважає, що витяг з АСМО «Інспектор», який є в матеріалах справи, не є витягом за своєю суттю, а лише роздруківкою зображення з монітора комп`ютера, а тому не може бути належним доказом у справі.

Окрім цього звертає увагу на те, що розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), який не був належними чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

На думку апелянта, інспектор митниці не вправі визначати дату розгляду справи, а це є суто компетенцією суду.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, про причини своєї неявки останній суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 526 МК України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) було належно повідомлено про дату та час судового засідання, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України. Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п.8 ч.1 ст. 129 Конституції України).

За таких обставин, які викладені у заяві про поновлення строку, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апелянт здійснив заходи щодо своєчасного подання апеляційної скарги у строк, встановлений законом, пропуск строку відбувся не за його вини, а тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення представника митниці Зирянова О.Ю., який заперечив апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 487 МК України, передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил посадова особа зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вищевказані вимоги закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі, оскільки висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку. Зокрема, винуватість ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) підтверджується:

- протоколом про порушення митних правил № 0515/20900/22 від 21.05.2022 (а.с. 1-4);

- копією паспорта ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) (а.с. 5);

- копією контрольного талону (а.с. 5-6);

- роздруківкою з інформаційних систем, витягом з АСМО «Інспектор» (а.с. 8);

- доповідною запискою державного інспектора ВМО № 8 митного поста Яворів Львівської митниці Смажевського В.М. (а.с. 9).

Вказані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.

Частиною 6 статті 481 МК України, передбачена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

Згідно зі ст. 103 МК України, тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Таким чином, ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) перевищив строк тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, що підтверджується матеріалами справи.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про неналежність витягу з АСМО «Інспектор». Як вбачається із матеріалів справи, вказана роздруківка містить відомості про дату та час в`їзду на митну територію України транспортного засобу Subaru Legacy з реєстраційним номером НОМЕР_4 . Витяг містить дату, коли його було зроблено, а також підпис посадової особи митниці, відповідальної за його виготовлення. За таких умов в апеляційного суду не виникає сумнівів щодо належності та достовірності роздруківки з АСМО «Інспектор» як доказу ввезення ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) транспортного засобу на територію України.

Щодо належності повідомлення особи про розгляд справи, то суд зазначає наступне. У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як вбачається з матеріалів справи, при врученні протоколу про порушення митних правил ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) було повідомлено про розгляд справи у Галицькому районному суді м. Львова 23 червня 2022 року о 10:00, що підтверджується підписом особи, яку притягають до адміністративної відповідальності. Як наслідок, будучи повідомленим про розгляд справи, ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) не з`явився у судове засідання. Таким чином, апеляційний суд відкидає доводи сторони захисту про неповідомлення особи про розгляд щодо неї справи про порушення митних правил.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245,280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини,що мали значення для правильного вирішення справи й обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у порушенні митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 МК України.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необгрунтованість постанови судді, невідповідність висновку суду фактичним обставинам справи, оскільки викладений у судовому рішенні висновок підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги. Судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Поновити захиснику Бабаскіну Кирилу Сергійовичу строк апеляційного оскарження.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2022 року щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Бабаскіна Кирила Сергійовича - без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах