Справа № 128/3152/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2023 м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Шевчук Л.П., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли із Управління патрульної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №271072, що складений 23.12.2022, водій ОСОБА_1 23.12.2022 біля 00-15 год. на А/Д «М-21», 296 км., в смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області, керував транспортним засобом марки «Honda Dio», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки із застосуванням приладу «Драгер 7510», результат 0,69‰. Безперервна відеофіксація правопорушення здійснювалася на бодікамери поліцейських. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР, а тому його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не з`явився. Його захисник адвокат Сивенюк О.М. в судовому засіданні підтримав подане ним клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Додатково зазначив, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а тому відсутня об`єктивна сторона правопорушення. Керував мопедом його товариш, який побачив поліцейських та пішов у невідомому напрямку. ОСОБА_1 не залишив мопед тому, що це мопед його батька, а він попросив товариша його повозити у справах без дозволу на те батька. А працівники поліції прийняли його за водія.

Зокрема, клопотання обгрунтуване наступним.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Таким чином, зазначена норма передбачає дві форми об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. При цьому основною ознакою зазначеного правопорушення є факт керування особою транспортним засобом, та вказана обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, згідно з протоколом ОСОБА_1 23.12.2022 біля 00-15 год. керував транспортним засобом марки «Honda Dio», д.н.з. НОМЕР_1 , на А/Д «М-21», 296 км., в смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області. В той же час на відеозаписі відсутні відомості, що ОСОБА_1 23.12.2022 біля 00-15 год. перебував за кермом транспортного засобу, оскільки відеозапис розпочинається о 00 год. 12 хв., в момент коли ОСОБА_1 перебуває поза транспортного засобу, який стоїть припаркований та з вимкненим двигуном, тобто, факт керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності відеозаписом у відповідний проміжок часу не підтверджується, а тому факти викладені у протоколі не відповідають фактичним обставинам справи та не відповідають вимогам ст. 256 КУпАП. За таких обставин, розбіжність у часі вчинення правопорушення, вказаного в протоколі і відеозаписі, свідчить, що вказаний відеозапис не є належним доказом підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Окрім того, ОСОБА_1 взагалі не керував жодним транспортним засобом, а був лише пасажиром (свідком) зупиненого працівниками поліції транспортного засобу. Дійсний водій транспортного засобу пішов у невідомому напрямку та не повернувся, залишивши при цьому свій транспортний засіб на дорозі. Працівники поліції не вчиняли жодних дій щодо встановлення належного водія, зупиненого транспортного засобу, а обмежилися лише складанням протоколу та інших матеріалів справи на пасажира (свідка) ОСОБА_1 , без наявності будь яких доказів керування ОСОБА_1 зупиненим транспортним засобом. Також матеріали справи не містять і будь яких доказів, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Окрім того, в якості доказу вчинення ОСОБА_1 правопорушення, суду надано рапорт поліцейського від 23.12.2022. Проте, в розумінні правової позиції Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №489/4827/16а, рапорт працівника поліції не може вважатися доказом винуватості особи у справі. Окрім того, відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки має проводитися в присутності двох свідків. Проте, під час огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не було жодного свідка, що є грубим порушенням вимог Інструкції, а тому вважає, що результати огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння є недійсними. Окрім того, зазначає, що матеріали справи не містять передбачені законом підстави зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , та відносно якого поліцією не приймалось будь яке рішення щодо порушення ним вимог Закону, у тому числі, що він був зупинений відповідно до вимог ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Обставини, визначені Законом, які давали поліцейському право вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, були відсутні, а тому, за вимогами ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан сп`яніння, проведений із порушенням чинного порядку, визнається недійсним. Із матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь яке порушення правил дорожнього руху, за який його слід було зупинити, у зв`язку з чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини. Також зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом». Вказані обставини в своїй сукупності свідчать про відсутність в матеріалах справи доказів того, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. На підставі викладеного просить закрити провадження справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вислухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Сивенюка О.М., дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 271072 від 23.12.2022 громадянин ОСОБА_1 о 00 год. 15 хв. цього ж дня в смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області на А/Д «М21», 296 км, керував транспортним засобом марки «Хонда Діо», д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки з використанням алкотестера Драгер, результат якого склав 0,69 %, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України.

Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані інспектором поліції за частиною 1 статті 130 КпАП України.

Відповідно до вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КпАП України встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів що, знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, визначальними для кваліфікації діяння за статтею 130 КпАП України є встановлення спеціального суб`єкта такого адміністративного правопорушення, оскільки суб`єктом зазначеного адміністративного правопорушення може бути лише особа, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює усвідомлену і цілеспрямовану діяльність з використання відповідних його функцій.

При цьому основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, отже зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

А тому обов`язковому з`ясуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом, відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КпАП України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 27 Постанови від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справа про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КпАП України не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим із того моменту, коли він почав рухатись.

Інструкцією про порядок про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735, визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Відповідно до вказаної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 12 Розділу ІІ вказаної Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року N 1395, протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння у разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення. 2. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення підписується також цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис, який засвідчується підписами двох свідків. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу (п. 1 Розділу ІІ Інструкції).

Відповідно до абз. 4 п. 2 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Частиною другою статті 268 КУпАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому орган (посадова особа) за змістом статті 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Під час перегляду в судовому засіданні відеоматеріалів, встановлено, що запис розпочинається о 00:12 год 23.12.2022 з моменту спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 , який стоїть біля мопеда, що припаркований на узбіччі автодороги. В той же час, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було зупинено о 00 год. 15 хв.. На відео зафіксовано пропозицію працівників поліції пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, на що спочатку ОСОБА_1 відмовляється, але згодом погоджується. Після того, як ОСОБА_1 продув алкотестер, зафіксовано працівником поліції його результат, було складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення. Проте, відео з камер поліцейських не містить факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, факту його зупинки працівниками поліції, пояснення йому причин зупинки.

Інспектором Токар Л.В. під час складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення були порушені норми діючого законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності право на об`єктивний та справедливий розгляд справи, зокрема знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, право користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Згідно статтею 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Отже, лише з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Наявні в адміністративному матеріалі акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стан у алкогольного сп`яніння відомостей про те, що ОСОБА_2 у вказаний в протоколі час керував транспортним засобом, також не містять. З яких причин було складено направлення на огляд ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я після проведення огляду за допомогою алкотесту та долучено його до матеріалів справи, не встановлено.

Будь-які інші належні та допустимі докази щодо обставин складення протоколу про адміністративне правопорушення та керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний в протоколі час в матеріалах справи відсутні.

За вищевказаних обставин, суд не може прийняти як достатній доказ вчинення адміністративного правопорушення наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення, зокрема не може вважати встановленими вказані в ньому працівником поліції обставини, а саме що ОСОБА_1 дійсно керував у вказаний час транспортним засобом, що він заперечує.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права в Україні, кожному гарантовано право на справедливий суд, тобто кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію прозахист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Сукупність наведених обставин свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджували б факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 КпАП України, а усі сумніви щодо керування ОСОБА_1 23.12.2022 о 00-15 год транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, суд тлумачить на користь останнього відповідно до положень ст. 62 Конституції України.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таких доказів не здобуто і під час судового розгляду справи, суд трактує всі сумніви на користь особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення і, оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності, доходить висновку про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №271072 від 23.12.2022, а тому провадження в справі слід закрити.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 221, 245, 251, 256, 276, 278, 283, 284, 287, 289, 294 КпАП України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі № 128/3152/22 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області.

Суддя Л.П. Шевчук