Справа 556/1510/23
Номер провадження 3/556/756/2023
П ОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2023 року.

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого - судді Котик Л.О.,

при секретарі - Соловей Г.С.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника правопорушника - адвоката Аврамишина С.В.

розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , пенсіонера,

За ст. 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно Протоколу про адміністративне правопорушення, серіїї ААД №120865, 23.05.2023 о 12 год. 45 хв. на автодорозі Київ - Ковель- Ягодин на 331 км, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, марки "ЗИЛ 130", державний номерний знак НОМЕР_1 , перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, допустив виїзд транспортного засобу на зустрічну смугу руху, де в цей час водій автомобіля , марки "SCANIA G-380", державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 здійснював маневр обгону, внаслідок чого сталося зіткнення вищевказаних транспортних засобів. В результаті ДТП транспортні засоби отримали технічні пошкодження, чим ОСОБА_1 порушив п.10.1.Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст..124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та суду пояснив, що 23 травня 2023 року, приблизно о 12 год . 45 хв. він керував транспортним засобом, марки "ЗИЛ - 130", державний номерний знак НОМЕР_1 , їхав по своїй смузі , приблизно зі швидкістю 45-50 км. та побачив, що на зустрічній смузі, позаду, на обгін виїхав транспортний засіб, марки "SCANIA G-380", державний номерний знак НОМЕР_2 . Через деякий час почув різкий удар в задню ліву частину автомобіля, внаслідок чого його машину занесло в кювет, де він перекинувся. Стверджує, що не виїждав на зустрічну смугу, щоб об`їхати пошкоджене дорожнє покриття дороги після ремонту, яке розміщено праворуч, на правій смузі руху, а їхав по своїй смузі.

Авдвокат Аврамишин С.В. у судовому засіданні ствердив, що його довіритель не порушував Правил дорожнього руху, не здійснював виїзд на зустрічну смугу руху і вина ОСОБА_1 у ДТП не доведена. А твердження іншого учассника ДТП - ОСОБА_2 , суперечить матеріалам справи. А тому просить справу про адміністративне правопорушення, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні інший учасник ДТП, водій ОСОБА_2 пояснив, що 23.05.2023 о 12 год. 45 хв. він керував транспортним засобом, марки "SCANIA G-380", державний номерний знак НОМЕР_2 і на автодорозі Київ - Ковель- Ягодин на 331 км, переконавшись, що зустрічна смуга вільна, під час здійснення маневру обгону попутного транспортного засобу, марки ЗИЛ-130, на ділянці дороги, де дозволений такий маневр, включивши поворот лівих фар, виїхав на зустрічну смугу, транспортний засіб , який рухався попереду - "ЗИЛ -130" маневруючи не включаючи поворот ліворуч - виїхав на його зустрічну смугу, після чого відчув удар у лобове скло - в праву його частину, так як вдарився в ліву задню частину кузова транспортного засобу "ЗИЛ-130". Після удару транспортний засіб "ЗИЛ" поїхав наліво. Удару уникнути не зміг. На відстані 1,9 м. від центру проїзної частини дороги, тобто від осьової розмітки, він застосував екстренне гальмування та повернув керований ним автомобіль ліворуч, в бік узбіччя, з метою уникнення зіткнення з автомобілем ЗИЛ-130.

У ОСОБА_2 виникла раптова небезпека, що стало причиною застосування ним екстренного гальмування. Таку небезпеку створив водій ОСОБА_1 , оскільки останній змінюючи напрямок руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а саме допустив виїзд транспортного засобу на зустрічну смугу руху, де в цей час ОСОБА_2 здійснював маневр обгону,

В подальшому ОСОБА_2 повернув автомобіль знову на тверде покриття лівої смуги руху, де ще знаходився автомобіль, марки "ЗИЛ 130", оскільки автомобіль «SCANIA G 380» на узбіччі втрачав керованість і з метою запобігти з`їзду вантажівки в глибокий кювет та перекидання, він змушений був виїхати на проїзну частину дороги.

ОСОБА_2 стверджує, що зіткнення транспортних засобів відбулося саме на зустрічній смузі руху, де на схемі ДТП до протоколу, відображено осип розбитого лобового скла автомобіля, марки «SCANIA G 380» д.н.з. НОМЕР_2 . При цьому контактування автомобіля «SCANIA G 380» відбулося переднім правим кутом кабіни, в районі розміщення лобового скла, в задню ліву частину кузова автомобіля "ЗИЛ-130". Саме від часткового пошкодження лобового скла з лівого боку під час контактування з верхньою частиною лівого клика навіса заднього борта автомобіля "ЗИЛ-130" і відбулося висипання скалок на проїзну частину дороги зустрічної смуги, ближче до осьової лінії, що поділяє зустрічні транспортні потоки з незначним переходом на праву смугу, оскільки по інерції автомобіль рухався в бік правої смуги.

На підставі наведеного вважає, що в даній ДТП винен водій автомобіля, марки "ЗИЛ 130", державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, суд дійшов до висновку про порушення ОСОБА_1 п.10.1 Правил дорожнього руху України, що стало причиною ДТП та пошкодження транспортних засобів. Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченогост.124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, поза розумним сумнівом підтверджується також: даними протоколу про адміністративне правопорушення,серії ААД №120865 від 23 травня 2023 року; письмовими поясненнями водія, марки "SCANIA G-380", державний номерний знак НОМЕР_2 ; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.05.2023, в якій зафіксовано конкретне місце дорожньо-транспортної пригоди, детально описані післяаварійні розташування автомобілів відносно елементів проїзної частини та один одного, стан покриття проїзної частини, наявність дорожніх знаків та дорожньої розмітки, долученими фотознімками.

При дослідженні схеми місця ДТП та долучених фотознімків, судом встановлено, що на лівій (зустрічній) смузі руху відображено видимий слід гальмування (юз) автомобіля, марки «SCANIA G 380» д.н.з. НОМЕР_3 , який починається на відстані 1,9м. (праве колесо) та 3,4 м. (ліве колесо) від осьової лінії, що розділяє зустрічні транспортні потоки, який спрямований в бік лівого узбіччя. В подальшому, слід гальмування продовжується на узбіччі і повернутий праворуч на проїзну частину дороги. Надалі, слід гальмування переривається і знову відобразився на лівій смузі руху, на відстані 2,4 м. від лівого краю дороги та спрямований в бік центру проїзної частини. В місці перетину слідів юзу автомобілів «SCANIA G 380» та "ЗИЛ-130", що зафіксовані на лівій та частково на правій смузі руху, позначено осипи розбитого лобового скла автомобіля, марки «SCANIA G 380». Осип скла зафіксований в діаметрі 3,2 м на 7,1 м та зміщений до центру дороги. Зміщення осипів відбулося з лівої смугу і продовжилось частково на праву смугу руху. При цьому, слід юзу, або ж сліди бокового заносу спарених коліс автомобіля, марки ЗІЛ-130 відображений на лівій смузі руху, на відстані 1,9 м. від осьової розмітки та закінчується цей слід в місці осипу скла. Інформація, що відображена на схемі ДТП повністю підтверджує пояснення водія ОСОБА_2 про механізм та обставини виникнення дорожньо-транспортної пригоди та спростовує пояснення водія ОСОБА_1 , щодо обставин ДТП, первинного контактування транспортних засобів.

На фото таблицях (а.с. 18 під №4 зафіксовано видимий слід (юз) спарених задніх коліс автомобіля, марки "ЗИЛ-130", який починається саме на лівій (зустрічній смузі руху) та спрямований в бік правої смуги руху.

Досліджені докази беззаперечно стверджують, що під час контактування, керований водієм ОСОБА_1 автомобіль, марки ЗИЛ-130 знаходився на лівій (зустрічній) смузі руху. Автомобіль, марки «SCANIA G 380», керований водієм ОСОБА_2 , також знаходився на лівій смузі руху, тобто позаду автомобіля ЗИЛ- 130.

За ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені статтею1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП України провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та інші обставини.

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху,статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушеннямПДРі виявленими пошкодженнями.

Пунктом 10.1 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року(з послідуючими змінами і доповненнями) передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пунктом 2.3 б ПДР передбачено, що водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху встановлено, що обгін - випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху.

Відповідно до п.14.2 Правил дорожнього руху, перед початком обгону водій повинен переконатися в тому,що: а) жоден з водіїв транспортних засобів,які рухаються за ним і яким може бути створено перешкоду, не розпочав обгону; б) водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч; в) смуга зустрічного руху,на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобівна достатній для обгону відстані; г) після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу.

Згідно п. 14.6. Правил дорожнього руху, обгін заборонено: а) на перехресті; б) на залізничних переїздах і ближче ніж за 100м перед ними; в) ближче ніж за 50м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100м - поза населеним пунктом; г) у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості; ґ) транспортного засобу, який здійснює обгін або об`їзд; д) у тунелях; е) на дорогах, що мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку; є) колони транспортних засобів, позаду якої рухається транспортний засіб з увімкненим проблисковим маячком (крім оранжевого).

Згідно з письмовими поясненнями водія автомобіля, марки "SCANIA G-380", державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 , , при здійсненні ним обгону автомобіля, марки ЗИЛ - 130, який їхав попереду, в дозволеному місці (дорожня розмітка на дорозі була переривчиста), водій автомобіля марки «ЗИЛ-130» ОСОБА_1 , не переконався, що транспортний засіб, який рухається за ним, і який може створити перешкоду, не розпочав обгін, почав різко повертати ліворуч, на зустрічну смугу, без увімкненого покажчика повороту, в той момент, коли ОСОБА_2 вже здійснював обгін вищезазначеного транспортного засобу. Ввважає, шо ОСОБА_1 різко звернув на зустрічну смугу через те, що попереду була нерівна ділянка дороги, і він не побачив, що водій ОСОБА_2 , вже розпочав обгін. Під час зіткнення його автомобіль перебував на зустрічній смузі, дотримуючись безпечного інтервалу між транспортними засобами.

Дані пояснення ОСОБА_2 підтвердив і в судовому засіданні.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що він їхав на своїй смузі, та не виїжджав на зустрічну смугу руху спростовуються схемою місця ДТП, долученими до неї фототаблицями та його письмовими поясненнями від 23.05.2023, де ОСОБА_1 пояснив, що бачив як здійснює обгін автомобіль, марки "SCANIA G-380", державний номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого був ОСОБА_2 , після чого почув різкий удар у задню частину автомобіля, за кермом якого був він. Хоча в судовому засідання ОСОБА_1 стверджував, що на зустрічну смугу не виїжджав, і не бачив, що водій автомобіля, марки "SCANIA G-380", державний номерний знак НОМЕР_2 розпочав маневр обгону.

Приймаючи рішення, суд вважає, що ОСОБА_1 повенен був дотриматися вимог вимог п.10.1, п.2.3«б» Правил дорожнього руху України, за якими він перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху повинен був переконатися, що це буде безпечним і нестворить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, мав бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і саме порушення вимог п. 10.1, п.2.3 «б» інкриміновано ОСОБА_1 , та перебуває у прямому зв`язку з настанням ДТП. Порушення іншим водієм ОСОБА_2 п 13.3 ПДР України, є предметом судового розгляду в іншому провадженні про адміністративне правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 про помилкове встановлення місця зіткнення транспортних засобів, згідно схеми ДТП, є безпідставними, оскільки схема складена уповноваженою особою у відповідності до вимог законодавства, місце зіткнення транспортних засобів встановлено за місцем осипу уламківскла, схему складено за участю учасників дорожньої пригоди - обох водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , при складанні схеми від учасників заперечень щодо визначення місця зіткнення не надходило.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях.

Відповідно до ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно п.2 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першоїстатті 276 КУпАП визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява №926/08), в яких серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу належного органу правосуддя.

Також Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер(Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення кримінального обвинувачення .

Крім того, суд звертає увагу на практику Верховного Суду України, яка викладена у Постанові Судової палати у кримінальних справах №5-218кс15 від 05.11.2015р., де вказано, що у разі, коли дорожньо-транспортна подія сталася за участі двох водіїв транспортних засобів, для правильного застосування норми про кримінальну відповідальність особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв. При цьому виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Як зазначено в ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У рішеннях Європейского суду з прав людини у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року (з відсиланням на п. 282 рішення у справі Авшар проти Туреччини (Avsar v. Turkey), «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, які з урахуванням положень ст.ст.8,9 Конституції України,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`є частиною національного законодавства, Європейский суд з прав людини неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

А тому суд дійшов до висновку про порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, що стало причиною ДТП .

При цьому, суд враховує, що наведені вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Відповідно до статті 9 КУпАП , адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

Відповідно до вимогст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належних та достовірних доказів, які б свідчили про відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не наведено.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. (ст.23 КУпАП).

Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд виходить не з принципу формального підходу до вирішення справи, а саме з необхідності забезпечення судом уникнення порушень прав і свобод інших громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а тому, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є виправданим, оскільки його вина є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом», оскільки цього вимагають справжні інтереси суспільства, на охорону яких і направлені завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, суд повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено дослідивши надані докази, оцінивши у плані відносності, допустимості, достовірності та достатності прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявна вина у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Обираючи вид та розмір адміністративного стягнення ОСОБА_1 враховується характер вчиненого правопорушення, особу винного, те, що воно вчинено вперше. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, відповідно до статей 34 та 35 КУпАП, не встановлено.

А тому суд рахує за правильне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу, згідно санкції ст.124 КУпАП.

Також з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в дохід держави, згідно Закону України "Про судовий збір."

Керуючись ст.ст.7, 9, 33, 34,35,124,245, 280 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , піддати адміністративному стягненню за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу в прибуток держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 - 536 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Суддя: Котик Л.О.