ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/2331/22 Номер провадження 33/814/716/23Головуючий у 1-й інстанції Герцов О.М. Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Стариченка М.П. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , на постанову судді Карлівського районного суду Полтавської області від 25 листопада 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ,
визнаний винуватим у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КпАП України, та звільнений від адміністративної відповідальності за малозначністю, обмежившись усним зауваженням, а провадження стосовно нього закрите на підставі ч.2 ст.284 КпАП України.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він, будучи військовослужбовцем, в період з 15 до 22 жовтня 2022 року не з`явився вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу з тривалістю запізнення 7 діб.
В апеляційній скарзі захисник Стариченко М.П. просить скасувати постанову судді місцевого суду, а провадження у справ про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
При цьому зазначає, що посадовими особами військової частини пропущено строк складення протоколу про військове адміністративне правопорушення, оскільки факт нез`явлення ОСОБА_1 до військової частини виявлено 16 жовтня 2022 року, а протокол про адміністративне правопорушення складено лише 22 жовтня 2022 року.
Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складено з порушенням вимог КпАП України.
Вказує, що матеріали справи не містят доказів, які б підтверджували обов`язок військовослужбовця повернутись до місця служби саме до 15 жовтня 2022 року.
Наголошує про відсутність доказів на підтвердження факту перебування ОСОБА_1 на лікуванні.
Крім того, зазначає про відсутність у ОСОБА_1 умислу ухилятись від військової служби, оскільки після поранення він був виписаний з рекомендаціями робити перев`язки та продовжити лікування за місцем проживання.
Вказує про відсутність прямого сполучення з військовою частиною, що призводить до витрати на дорогу значного часу.
Ставить під сумнів неупередженість посадових осіб військової частини, які проводили службове розслідування стосовно ОСОБА_1 .
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.

Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні військового адміністративного правопорушення ґрунтуються на зібраних в установленому порядку і перевірених в судовому засіданні доказах.

Так, диспозицією ч.4 ст.172-11 КпАП України передбачена відповідальність, зокрема, за нез`явлення військовослужбовця вчасно без поважних причин на військову службу з лікувального закладу тривалістю до десяти діб, вчинені в умовах особливого періоду.
24 лютого 2022 року Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» на території України оголошено загальну мобілізацію.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про оборону України», з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) в Україні настає особливий період.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
24 лютого 2022 року Указом Президента України введено в Україні воєнний стан, який неодноразово було продовжено та який діє до цього часу.
Як вбачається з досліджених суддею місцевого суду доказів і ніким не оспорюється та обставина, що 16 жовтня 2022 року було виявлено факт нез`явлення ОСОБА_1 до місця несення військової служби з лікувального закладу.
Всупереч доводам захисника, факт закінчення ОСОБА_1 лікування та його виписка 14 жовтня 2022 року із Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №3» Запорізької міської ради підтверджується копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3226, яка досліджена апеляційним судом.
Таким чином, суддею місцевого суду правильно встановлено, що 14 жовтня 2022 року ОСОБА_1 був виписаний з лікувального закладу та мав повернутися до військової частини НОМЕР_1 не пізніше 15 жовтня 2022 року.
Проте до місця несення військової служби ОСОБА_1 прибув лише 22 жовтня 2022 року.
Твердження захисника в апеляційній скарзі про наявність у ОСОБА_1 поважних причин для нез`явлення його вчасно на службу не знайшли свого підтвердження.
Адже відсутні будь-які документи, які підтверджують звернення ОСОБА_1 після виписки 14 жовтня 2022 року за медичною допомогою за місцем проживання чи свідчать про проходження ним будь-якого іншого лікування до моменту з`явлення до військової частини.
Не містить посилання про наявність таких доказів і апеляційна скарга захисника.
Всупереч доводам захисника, матеріали справи про адміністративне правопорушення та апеляційна скарга не містять жодного доказу, що свідчив би про наявність особистої зацікавленості в результатах службового розслідування чи ставив би під сумнів неупередженість відповідних посадових осіб, які проводили службове розслідування стосовно ОСОБА_1 на підставі наказу командира військової частини від 20 жовтня 2022 року.
Згідно із пунктами 1, 2, 3 ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Відповідно до п.12 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.
Твердження захисника в апеляційній скарзі про порушення посадовими особами військової частини строку складення протоколу про військове адміністративне правопорушення є непереконливими, оскільки кваліфікація дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за відповідною частиною статті 172-11 КпАП України залежить від строку, протягом якого вона не виконала свій обов`язок щодо явки до місця несення служби.
В даному випадку протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 було складено одразу після його явки до військової частини НОМЕР_1 .
При цьому сам протокол про адміністративне правопорушення серії А4052 №34 від 22 жовтня 2022 року складений уповноваженою на те посадовою особою - командиром військової частини, як передбачено приписами ст.255 КпАП України, та містить відповідні дані, встановлені у ст.256 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, з огляду на дотримання приписів закону командиром військової частини при складанні протоколу та суддею під час розгляду справи, вважаю обґрунтованим висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.4 ст.172-11 КпАП України

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам ст.283 КпАП України.

Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Карлівського районного суду Полтавської області від 25 листопада 2022 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.