ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Русєва А.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кремінна, працюючої на посаді начальника неврологічного відділення клініки терапії ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_1 ), проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДдРУ № 201030 від 20.12.2022 року, 21.11.2022 року за підсумками службового розслідування стало відомо, що лейтенант медичної частини ОСОБА_1 проявила безвідповідальне, неуважне ставлення до обстеження та лікування пацієнтів, що могло привести до наслідків погіршення стану здоров`я пацієнтів, чим здійснила недбале ставлення до військової служби та порушила в умовах воєнного стану вимоги ст.ст.11, 12, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого ЗУ від 24.03.1999 року № -548-XIV, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-15 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 дала суду пояснення про те, що як начальника неврологічного відділення клініки терапії ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином ставиться до своїх службових обов`язків, а ті порушення, що ставляться їй у вину відносяться до обов`язків лікаря, а не начальника як посадової особи.

В судовому засіданні захисник Боднар М.О. просив закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Суд, заслухавши притягувану, її захисника, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Приписами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 172-15 КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Диспозиція вказаної статті є бланкетною, оскільки не розкриває та не містить визначення конкретної дії чи бездіяльності, за які настає відповідальність, це порушення пов`язане з поняттям військової служби і для визначення ознак правопорушення положення статті відсилають до інших нормативно-правових актів, порушення яких призвело до вчинення зазначеного проступку.

Поняття військової служби наведено в ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», якою визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Нормами ч.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

З комплексного аналізу наведених норм можливо дійти висновку, що у випадку притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.172-15 КУпАП суть адміністративного правопорушення має бути викладена таким чином, щоб особа, яка притягується до адміністративної відповідальності розуміла, в чому саме полягає її недбале ставлення до військової служби, з зазначенням конкретної дії чи бездіяльності, яка порушує порядок проходження військової служби, визначений Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» або, відповідно до ч.4 ст.2 вказаного Закону, іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

В той же час, зміст складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає вищенаведеним вимогам, оскільки в ньому не наведено суті адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол, суть повинна бути викладена таким чином, щоб було зрозуміло, де та за яких обставин проступок був вчинений, в яких саме діях або бездіяльності відобразився. Опис суті правопорушення має відповідати диспозиції правової норми, яка передбачає відповідальність за вказане правопорушення.

У порушення вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не зазначено в чому саме проявилась недбалість, належно не викладено і не конкретизовано, у чому саме полягали дії ОСОБА_1 та у чому саме полягало вчинення нею адміністративного правопорушення, наведення в протоколі тих обставин, що ОСОБА_1 проявила безвідповідальне, неуважне ставлення до обстеження та лікування пацієнтів, само по собі не містить складу адміністративного правопорушення.

Об`єктивна сторона даного правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до військової служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього. Недбале ставлення до військової служби означає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Результати службової перевірки не дозволяють встановити закріплений алгоритм дій начальника неврологічного відділення клініки ОСОБА_1 щодо якості ведення медичної документації та здійснення контролю за призначенням лікарських засобів як саме начальника відділення. Надані суду внутрішні нормативні документи регламентують лише загальні положення організаційних та розпорядчих функції, які визначені в посадовій інструкції

Вчинене ОСОБА_1 діяння, відображене у протоколі, не охоплене диспозицією ст.172-15 КУпАП та не містить всіх ознак об`єктивної сторони даного правопорушення, а тому суд приходить до висновку, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Крім того, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, полягає у суспільно небезпечній бездіяльності у вигляді недбалого ставлення до служби із суспільно небезпечними наслідками у вигляді істотної шкоди і причинним зв`язком між вказаними бездіяльністю і її наслідками.
Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.
Так, положення КУпАП не містять визначення службових осіб, натомість, відповідно до примітки до ст.425 КК України, під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.
За такого, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП є виключно військова службова особа, яка обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або яка спеціально уповноважена на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.
В протоколі про адміністративне правопорушення та в матеріалах, доданих до нього фактично не вбачається, що ОСОБА_1 виконувала свої обов`язки щодо вказаних медичних саме як посадова особа, а не як лікар, таке чітке розмежування відсутнє.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження за справою про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суть правопорушення, викладена в протоколі, не відповідає диспозиції ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та не містить жодної ознаки об`єктивної сторони даного правопорушення, в діях ОСОБА_1 відсутній склад військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Згідно приписів ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 зазначається, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карєлін проти Росії» зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд з прав людини у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

За таких обставин, суд приходить до однозначного висновку, що ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за ч.2 ст.172-15 КУпАП і, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Керуючись ст.283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
постановив:
Клопотання захисника Боднар М.О. в інтересах ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, задовольнити.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-15 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-15 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

Єдиний унікальний номер справи: №522/17272/23
Номер провадження №3/522/13646/23
Головуючий суддя Русєва А.С.