Єдиний унікальний номер 448/13/23
Провадження № 3/448/260/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2023 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Кічак Ю.В., при секретарі судового засідання Керницькій Л.М., розглянувши матеріали справи, що надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Котовськ Одеської області; жителя АДРЕСА_1 ; непрацюючого,

за ч.1 ст.204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

29 грудня 2022 року о 22 годині 30 хвилин в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Шегині», територія Шегинівської ОТГ Яворівського району Львівської області, під час проходження прикордонного контролю на виїзд з України в Республіку Польща було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який на паспортний контроль пред`явив паспорт громадянина Держави Ізраїлю для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий 27.04.2022 року на ім`я ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час перевірки, згідно бази даних «Ризик» встановлено, що дана особа являється громадянином України.

В ході співбесіди даний громадянин надав паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 30.07.2021 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Такими своїми діями громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги статей 2 та 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», під.1 п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року №57, а саме вчинив спробу перетинання державного кордону в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини своєї неявки та не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, однак в матеріалах справи міститься Ордер на надання правничої (правової) допомоги від 03.03.2023р., згідно якого його інтереси представлятиме захисник адвокат Чирка О.О.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Чирка О.О. в судове засідання не з`явилася, однак від останньої поступило письмове клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування даного клопотання зазначила, що відповідно до матеріалів адміністративної справи, - 29 грудня 2022 року о 22 год. 30хв. в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Шегині», територія Шегинівської ОТГ Яворівського району Львівської області, під час проходження прикордонного контролю на виїзд з України в Республіку Польща було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який на паспортний контроль пред`явив паспорт громадянина Ізраїлю для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий 27.04.2022 року на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час перевірки, згідно бази даних «Ризик» встановлено, що дана особа являється громадянином України. В ході співбесіди даний громадянин надав паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 30.07.2021 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Покликається на те, що надані ОСОБА_1 паспорти являються офіційними документами, призначеними для посвідчення особи при перетинанні державного кордону та не містили жодних ознак підробки або недостовірних відомостей. Вказала, що гр. ОСОБА_1 надав 29.12.2022р. на паспортний контроль (на перевірку) паспорт громадянина Ізраїлю, оскільки саме за цим паспортом 03.10.2022р. здійснив перетин державного кордону на в`їзд в Україну.

Ствердила, що після повернення адміністративних матеріалів справи після доопрацювання, таке фактично не відбулося, оскільки виразилось лише у складанні рапорту старшого зміни прикордонних нарядів майстер сержанта ОСОБА_4 від 20.02.2023р., який відрізняється від аналогічного рапорту того ж самого прикордонника від 11 січня 2023р. лише відсутністю одного абзацу. Зазначила, що обидва рапорти, що виконані на підставі вимоги суду про виправлення недоліків, по своїй суті та викладу обставин не відрізняються від первісного рапорту старшого зміни прикордонних нарядів майстер сержанта ОСОБА_4 від 29.12.2022р.

Покликалася на те, що 29.12.2022р. о 22.30год. в міжнародному пункті пропуску «Шегині», під час проходження прикордонного контролю на виїзд з України в Республіку Польща гр. ОСОБА_1 законно перетнув кордон України за наявності належного відповідного документу, а саме паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданого 30.07.2021 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому будь-якого дозволу відповідних органів влади на перетин кордону України не потребувалось.

Ствердила, що наявність у гр. ОСОБА_1 «подвійного» громадянства та паспорта громадянина Ізраїлю для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданого 27.04.2022р., жодним чином не являється і не може являтися перешкодою для перетину кордону України, і саме тому останній безперешкодно перетнув державний кордон України на виїзд 29.12.2022р., що було б неможливо у разі відсутності у нього необхідних документів.

Зазначила, що гр. ОСОБА_5 не визнає себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, а його письмові пояснення та заява на адресу суму про «визнання вини» носили вимушений характер, не відповідали волевиявленню, оскільки переслідували єдину мету якнайшвидше перетнути кордон на виїзд та супроводити свого батька, інваліда ІІ групи, ОСОБА_5 за кордон для лікування.

З огляду на наведене, вважає, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка - працівник прикордонної служби ОСОБА_6 , інспектор прикордонної служби 2-ї категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип А) пояснила, що у вищевказаний день і час на виїзд з території України прибув транспортний засіб, у якому перебував гр. ОСОБА_7 , а також був і його батько. ОСОБА_7 на паспортний контроль пред`явив паспорт громадянина Ізраїлю. Зазначила, що у неї виникла підозра щодо його громадянства, про що здійснила доповідь старшому зміни, котрий здійснив перевірку особи по базі даних «Ризик». Ствердила, що в ході проведення перевірки встановили, що останній є громадянином України. Покликається на те, що в діях останнього є склад адміністративного правопорушення передбачено ч.1 ст.204-1 КУпАП, оскільки паспорт громадянина Ізраїлю не дозволяє йому здійснювати перетин кордону України, як особою, що є громадянином України. Підтвердила, ті обставини, що дійсно, згодом гр. ОСОБА_7 здійснив перетин державного кордону України, однак, здійснив такий перетин по паспорту громадянина України і як особа, що супроводжувала батька-інваліда.

Заслухавши пояснення свідка ОСОБА_8 , дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Положеннями статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.

Відповідно до статті 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 2 статті 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За вимогами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як кожен доказ окремо, так і вся їх сукупність, підлягають оцінці. Правильна оцінка доказів - це найважливіша умова прийняття законного, об`єктивного, обґрунтованого, і правильного рішення у справі. Оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням посадової особи. Це означає, що під час повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи у посадової особи формується своя певна думка щодо конкретної справи. Ця думка ґрунтується на некритичному ставленні до окремих доказів, відсутності будь-яких переваг одних доказів перед іншими, додержанні законності. До того ж посадова особа керується своєю правосвідомістю. Оцінюють докази посадові особи, що уповноважені розглядати справу про адміністративне правопорушення, а також інші особи, що беруть участь у справі. Це проявляється у клопотаннях, поясненнях цих осіб, що допомагає посадовій особі прийняти правильне рішення.

Згідно статті 9 Закону України «Про державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Статтею 12 вищевказаного закону визначається, що пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами направо в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України. Пропуск осіб, які незаконно перетинають державний кордон України з наміром бути визнаними біженцями чи особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту, і у яких відсутні документи, що посвідчують особу, або якщо такі документи є фальшивими, здійснюється без таких документів.

Згідно п.1 ст.6 Закону України «Про прикордонний контроль» перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, а у випадках, визначених цим Законом, - посадових осіб Державної прикордонної служби України, якщо інше не передбачено цим Законом

Адміністративне правопорушення завжди є протиправною дією (бездіяльністю) тобто діянням, забороненим законом або іншим нормативним правовим актом. Громадянин, що вчиняє протиправну дію, порушує свій конституційний обов`язок, оскільки норми ч.1 ст.68 Конституції України встановлюють, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Частина 1 статті 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

У протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті старшого зміни прикордонних нарядів ОСОБА_9 від 20.02.2023р. вказується, що ОСОБА_1 29.12.2022 року пред`явив для перетинання державного кордону України паспорт громадянина Держави Ізраїль для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий 27.04.2022р. на ім`я ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто вчинив спробу перетинання державного кордону в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів.

Так, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Суб`єктом правопорушення може бути громадянин України, іноземець або особа без громадянства.

ОСОБА_1 є громадянином України, що стверджується матеріалами справи.

Згідно ст.1 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-III (далі Закон №2235-III) громадянство України це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України; зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави.

Статтею 2 Закону №2235-III передбачено принципи законодавства України про громадянство, зокрема єдиного громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Тобто, в даному випадку у разі наміру перетнути та перетинання державного кордону України громадянином України, яким є ОСОБА_1 , він повинен виконати обов`язки, передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-XII; статтями 2, 3 цього закону передбачено, що документом, який дає право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є паспорт громадянина України (а не іншої держави) для виїзду за кордон; перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону; правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Згідно з п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. №57, перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Отже, виходячи із принципу єдиного громадянства, виїзд і в`їзд на територію України громадянами України за пред`явленням паспортів, виданих на ім`я громадян іноземної держави, суперечить ст.3 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України».

Встановивши правовий зв`язок фізичної особи з державою Україна, тобто належність особи, яка перетинає державний кордон в пункті пропуску за документом громадянина іноземної держави, до громадянства України, службові особи Державної прикордонної служби України зобов`язанні керуватись правовою нормою п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про громадянство України», якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Відповідна правова норма міститься в ч.1 ст.3 Європейської конвенції «Про громадянство» - кожна держава визначає у своєму законодавстві, хто є її громадянами. На сьогодні наявність за громадянином України подвійного громадянства не визнається.

Регулювання порядку здійснення права громадянами України на перетинання державного кордону здійснює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України встановлюються правила перетинання державного кордону громадянами України. Згідно ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» перетинання державного кордону громадянами України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у ст.2 цього закону, а саме паспорту громадянина України для виїзду за кордон. Пункт 2 Правил, визначає, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється за переліком документів що підтверджують громадянство України та надають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Отже, в`їзд на територію України та виїзд з неї громадянами України за пред`явленням паспортів, виданих на ім`я громадян іноземної держави, суперечить вимогам ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», а тому за наявності підстав тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст.204-1 КУпАП.

Оскільки початком здійснення прикордонного контролю є момент подання особою паспортного документу для перевірки, факт надання громадянином України паспортного документа громадянина іноземної держави та факт перетинання громадянином України державного кордону України по паспортному документу громадянина іноземної держави, кваліфікується як спроба незаконного перетинання або здійснення незаконного перетинання державного кордону України без відповідних документів, так як даний документ не може вважитися відповідним, тобто адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, факт вчинення ОСОБА_1 вищевказаного адміністративного правопорушення підтверджується такими доказами по справі, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні: протоколом про адміністративне правопорушення від 29.12.2022р. серії ЗхРУ №283951; рапортом представника прикордонної служби старшого зміни прикордонних нарядів ОСОБА_9 від 20.02.2023р., яким уточнено обставини вчинення даного правопорушення та його кваліфікуючі ознаки; рапортом інспектора прикордонної служби 2-ї категорії 1-ї групи інспекторів прикордонного контролю ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип А) ОСОБА_6 від 29.12.2022р.; копією паспорта громадянина Держави Ізраїль для виїзду за кордон, виданого на ім?я ОСОБА_10 для виїзду за кордон; копією паспорта громадянина України для виїзду за корон виданого на ім?я ОСОБА_10 ; відомостями з бази даних щодо перетинання особою державного кордону України; іншими документами, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення.

Судом не беруться до уваги доводи сторони захисту про те, що наданий на паспортний контроль ОСОБА_1 паспорт громадянина Держави Ізраїль для виїзду за кордон не містить ознак підробки або недостовірних відомостей, оскільки такі пояснення не мають правового значення, так як в даному випадку ОСОБА_1 , як громадянин України, зобов`язаний був пред`явити на паспортний контроль документи, що дають право на виїзд з України саме громадянину України (паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну). Водночас, у випадку виявлення у особи документа, що має ознаки підробки, таке могло б мати для даної особи наслідок кримінально-правового характеру, оскільки такі дії підлягають кваліфікації за статями Кримінального кодексу України.

Отже, доводи сторони захисту щодо заперечення наміру (спроби) здійснення ОСОБА_1 перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів, суд розцінює, як обраний ними спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за вчинене під час перетинання державного кордону України. Вказані доводи сторони захисту спростовуються вищенаведеними та дослідженими судом письмовими доказами, які є логічними, послідовними, такими, що відтворюють реальну картину подій, що мала місце 29.12.2022р. в пункті пропуску «Шегині» та не довіряти яким у суду немає підстав.

Доводи сторони захисту про те, що 03.10.2022р. ОСОБА_1 в`їжджав на територію України по паспорту громадянина Держави Ізраїль, суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді даної справи судом не здійснюється оцінка обставин перетинання ОСОБА_1 державного кордону у вищевказаний день, натомість діям останнього за вказаних обставин в подальшому може бути надана правова оцінка.

Аналізуючи наведені докази, приходжу до переконання в доведенні винуватості ОСОБА_1 - спробі перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів, що передбачено ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Слід зазначити, що незважаючи на принцип єдиного громадянства (п.1 ч.1 Закону України «Про громадянство»), законодавством України не передбачено відповідальність за отримання громадянином України громадянства (підданства) іншої держави. Правових наслідків в такому випадку для громадянина України чинним законодавством не передбачено.

В даному випадку ОСОБА_1 як громадянин України притягується до відповідальності не за наявність у нього громадянства іншої держави, а за спробу перетину Державного кордону України без відповідних документів, які надають право на перетин кордону громадянами України, які передбачені ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадянами України».

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини та майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, вважаю за доцільне призначити адміністративне стягнення у виді штрафу, у межах санкції частини першої статті 204-1 КУпАП, а саме в сумі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Таке покарання відповідає вимогам ст.33 КУпАП та буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети виховного впливу, виправлення правопорушника і запобігання вчинення ним нових правопорушень.

Відповідно до змісту ст.40-1 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір» є всі підстави для стягнення з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, судового збору в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684грн. х 0,2=536,80 грн.).

Керуючись ст.ст.1, 9, 23, 33-35, 40-1, 245, 251, 252, 280, 283-285 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп. судового збору.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.В. Кічак