Справа №: 343/1515/23
Провадження №: 3/0343/645/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2023 року м. Долина

Долинсьий районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Тураш В. А.,

секретаря - Лукань О.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду адміністративний матеріал, який надійшов від ВП №1 (м.Долина) Калуського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адмiнiстративної вiдповiдальностi:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, яка здобула вищу освіту, працюючої в Долинській БПЛ, одруженої, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

з участю: особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника - адвоката Кобилинець Т.В.-

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №252153 від 25.06.2023 ОСОБА_1 , 25.06.2023 о 21:13 год в м.Долина по просп. Незалежності, керувала транспортним засобом Fiat Doblo д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alkotest №6820 та проходження такого огляду у медзакладі відмовилася, чим порушила вимоги п.2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 , в судовому засіданні, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнала, суду пояснив, що 25.06.2023 біля 21:00 год до неї зателефонував її чоловік ОСОБА_2 та попросив приїхати до ліцею №7 та забрати автомобіль, оскільки він вживав пиво. Коли вони виїхали від ліцею №7 в м.Долина та їхали до свого будинку, який знаходиться по просп.Незалежності,13 з бокової вулиці виїхала службова машина поліцейських, яка включила проблискові маячки. Вона зупинилась і до неї підійшов поліцейський, який не пояснивши причини зупинки, став вимагати у неї посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль. Показавши реєстраційні документи на автомобіль, вона пояснила поліцейським, що водійські права знаходяться у її автомобілі Рено-Кліо, який був припаркований біля будинку. Поліцейський повідомив, що на його думку у неї наявні ознаки алкогольного сп`яніння. Вона пояснювала, що не вживала спиртні напої. Працівник поліції запропонував їй пройти тест на визначення стану сп`яніння на місці зупинки т/з або в медичному закладі , на що вона погодилась. Коли вона підійшла до патрульного автомобіля для проходження такого огляду, інший поліцейський наполегливо вимагав пред`явити їм водійське посвідчення, при цьому така вимога була озвучена декілька раз і з кожним разом з більш підвищеним тоном. Тому, з метою непритягнення її до адміністративної відповідальності, вона змушена була беззаперечно виконувати законну вимогу інспектора та пішла до свого автомобіля , який був припаркований неподалік. Відкривши автомобіль, вона побачила, що сумочки з документами в салоні немає, та як з`ясувалось її син забрав сумочку з її водійським посвідчення та відніс до квартири. Вона вирішила піднятись в квартиру та принести водійське посвідчення. При цьому автомобіль, який було зупинено, залишався припарковним на тому ж місці з відкритими дверцятами та реєстраційні документи на нього перебували у інспектора поліції. Піднявшись на 5 поверх та дочекавшись сина , який прийшов від товариша, який живе поверхом вище, вона взяла водійське посвідчення та спустилась до поліцейських. Загалом вона була відсутня орієнтовно 20 хв. Коли вона підійшла до зупиненого автомобіля Fiat Doblo, поліцейські були на місці. Вона показала своє водійське посвідчення, та мала намір пройти тест , однак працівники поліції , відмовили їй у цьому , повідомивши, що вже пізно , хоча жодних адміністративних матеріалів, в тому числі і протокол на місці інспектори не складали та тим більше його не вручили його копії. Оскільки до медичної установи для проходження тесту на визначення стану сп`яніння її не направили а також поліція відмовилась її туди супроводити, у неї не було іншого виходу як пройти огляд самій . У Долинській БЛ їй відмовили провести такий огляд без поліції, тому вона поїхала до Рожнятівської БЛ, де пройшла відповідний огляд на стан визначення алкогольного сп`яніння, за результатами якого було встановлено, що вона алкоголь не вживала та була тверезою. Просила закрити провадження за відсутності її вини у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 адвокат Кобилинець Т.В. (ордер серії АТ №1043309 а.с.14) в судовому засіданні заперечувала вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. На думку захисника, зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , була безпідставною, пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння проведена з порушеннями вимог законодавства. Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів факту порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України під час керуванням транспортним засобом, за які її слід було зупинити. Враховуючи зазначене, слід зробити висновок, що якщо поліцейським не задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги співробітника поліції до водія про пред`явлення документів на право керування та проведення огляду на стан сп`яніння є неправомірними, які водій не був зобов`язаний виконувати. Долучений до справи відеозапис не містить доказів факту порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України під час керуванням транспортним засобом. Просила закрити провадження в справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

В останнє судове засідання ОСОБА_1 та її захисник адвокат Кобилинець Т.В. не з`явились, хоч про дату час та місце слухання справи були повідомлені у встановленому Законом порядку, про що свідчить розписка-повідомлення (а.с.29).

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, дослідивши матеріали адміністративної справи, письмові докази, матеріали відеозйомки, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом подання доказів.

На встановлення факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суду надано:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №252153 від 25.06.2023, в якому викладена суть адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з часом складенні 25.06.2023, 21.33 год (а.с.1);

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який проведений у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознаками: запах алкоголю з порожнини рота; поведінка, що не відповідає дійсності. В даному акті відсутній підпис ОСОБА_1 (а.с.2).

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в Долинська Б/Л від 25.06.2023 з часом складення 21.14 год (а.с.3);

- диск з відеозаписом правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке мало місце 25.06.2023, відносно ОСОБА_1 (а.с.8).

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник зазначили, що в матеріалах справи відсутні докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд вважає такі доводи обґрунтованими виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ч.1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

П. 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень ч.1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч.3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, проводиться у відповідності до вимог КУпАП, розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 (далі за текстом Інструкція) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015.

Згідно п. 3 розділу IX вищевказаної Інструкції направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (далі за текстом Порядок).

Відповідно до вимог п.2 вищевказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пунктами 3, 4, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Зі змісту даної норми закону слідує обов`язок поліцейського застосовувати технічні засоби відеозапису під час фіксування огляду водія на стан сп`яніння та передумови для необхідності залучення свідків. Тобто у разі відмови водія від проходження медичного огляду у випадку проведення відеозапису наступне залучення свідків є недоцільним, зважаючи, що вони не були присутніми у момент висловлення відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

У справах «Малофєєва проти росії» («Malofeyevav.russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти росії»(«Karelinv.russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягуються до відповідальності є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Згідно з п.м 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У відповідності із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Судом враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів адміністративної справи, зокрема: протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовилася від надання пояснень (а.с.1).

В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відсутні підписи ОСОБА_1 (а.с.2,3).

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення має узгоджуватись із наявними в матеріалах справи доказами, які досліджені судом з точки зору їх допустимості в ході розгляду справи.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

В судовому засіданні було оглянуто відеофайли з оптичного диску долученого до матеріалів даної адміністративної справи (а.с.8).

Відеозаписами із нагрудних камер (бодікамер) працівників поліції (відеофайл № 0000000__0001) зафіксовано момент зупинки автомобіля Fiat Doblo д.н.з. НОМЕР_1 поліцейськими за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів. Керування даним транспортним засобом здійснювала ОСОБА_1 . Після зупинки транспортного засобу, працівник патрульної поліції підійшов до автомобіля та звернувся до водія з вимогою пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України.

На відео зафіксовано, що працівник поліції при спілкуванні з ОСОБА_1 зазначає, що в салоні автомобіля наявний запах алкоголю та пропонує водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або проїхати в найближчий заклад охорони здоров`я для проходження такого огляду.Однак, в порушення п. 3 та п. 4 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» не зазначають, які саме ОСОБА_1 має ознаки сп`яніння.

При перегляді відеозапису встановлено, що на ньому відсутня відмова ОСОБА_1 , від проходження огляду на стан сп`яніння.

Аналізуючи відеозаписи події, судом встановлено, що поведінку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не можна розцінити як таку, що свідчила б про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

До того ж, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , того ж дня пройшла самостійно огляд на стан алкогольного сп`яніння, що опосередковано підтверджує відсутність наміру ОСОБА_1 уникнути відповідальності. Згідно результату токсилогічного дослідження №1454 виданого КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» від 26 липня 2023 року, ОСОБА_1 самостійно звернулася, 25.06.2023 на медичний огляд з метою виявлення алкогольного сп`яніння. 25.06.2023 о 22:50 год у неї відібрано біологічний матеріал кров. При токсилогічному дослідженні не виявлено етанол в концентрації (а.с.18).

Крім того, суд з вищевказаного відеозапису не може встановити правомірності зупинки транспортного засобу Fiat Doblo під керуванням водія ОСОБА_1 .

У справі відсутнє документальне підтвердження правомірності зупинки транспортного засобу з повідомленням причини зупинки.

Відповідно до положень ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію»:

1. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

2. Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно доМитного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

2) якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

3. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Тому, суд вимушений погодитись з доводами ОСОБА_1 та її захисника адвоката Кобилинець Т.В. про неправомірність й безпідставність зупинки поліцейським транспортного засобу Fiat Doblo під керуванням водія ОСОБА_1 , оскільки із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, які були підставою для зупинки транспортного засобу, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17.

З огляду на викладене, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження законності зупинки транспортного засобу причетність ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП , не доведена.

Для усунення будь-яких сумнівів та спростування доводів особи , яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника адвоката Кобилинець Т.В., в судове засідання двічі викликався поліцейський СРПП ВП №1( м.Долина) Москальчук М.М., який складав протокол серії ААД №252153 від 25.06.2023, однак останній не з`явився, причини своєї неявки не повідомив, хоч про час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому Законом порядку, про що свідчить його особистий підпис на повідомленні (а.с.26 зв.стор.).

Як роз`яснив Верховний Суд в правовій позиції, що викладена в постанові від 26.06.2019 в справі № 536/1703/17, адміністративне провадження № К/9901/3839/17, при розгляді справ про вчинення адміністративних правопорушень необхідно врахувати, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

В рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Оцінивши усі наявні у справі докази з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що в діях ОСОБА_1 , є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

За таких обставин, враховуючи, що у відповідності до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом», що означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання, суд приходить до висновку, що провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, ст. 62 Конституції України, ст.ст. 1,7,9,130,247,250-252,256,266,286 КУпАП, Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису", затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 за № 28/3299, керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд, Івано-Франківської області.

Суддя: