Справа № 932/753/23
провадження № 3/932/589/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2023 року в м. Дніпро суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Сікора О.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючу головним бухгалтером ТОВ «ІТАЛ ТАЙГЕР», адреса проживання не встановлена, за частиною першою статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

16 січня 2023 року в провадження суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 21 грудня 2022 року № 957 (далі також протокол), відповідно до якого зазначено, що ОСОБА_1 будучи головним бухгалтером ТОВ «ІТАЛ ТАЙГЕР», вчинила правопорушення «встановленого законом порядку ведення податкового обліку, що призвело до заниження податкові зобов`язання з ПДВ у вересні 2022 року на суму 2783986 грн, завищення заявленого до відшкодування з бюджету у вересні 2022 року на суму 1198517 грн; завищення від`ємного значення з ПДВ у вересні 2022 року, що зараховується до складу наступного звітного періоду на суму 2624 грн в результаті порушення п.189.1 ст.189, п.198.5 ст. 198, п.200.1 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями). Дата, час і місце вчинення порушення 49006 м. Дніпро вул. Аеродром, буд. 32, триваюче правопорушення, зафіксовано актом документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ІТАЛ ТАЙГЕР» (). Відповідальність передбачена ч.1 ст. 163-1 КУпАП».

До вказаного протоколу про адміністративне правопорушення додано:

листи ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 12 грудня 2022 року, 21 грудня 2022 року адресовані головному бухгалтеру ТОВ «ІТАЛ ТАЙГЕР» ОСОБА_1 ;

Акт щодо неявки посадових осіб суб`єкта господарювання для складання та підписання протоколу про адміністративне правопорушення від 21 грудня 2022 року;

витяг з акту від 02 грудня 2022 року № 2618/04-36-07-02-31017171.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності на судове засідання не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Заяви про відкладення судового засідання подано не було. Наведене, враховуючи вимоги частини першої статті 268 КУпАП, не є перешкодою для розгляду справи.

Вирішуючи питання про розгляд справи за відсутності особи, суд враховує, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З наявних в розпорядженні суду матеріалів справи вбачається, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, було достовірно відомо про факт складення відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, а отже подальший розгляд справи в суді.

Також, при вирішені питання про розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд виходить з того, що останньою не було подано до суду жодних клопотань, заяв, заперечень тощо. Таких відомостей немає і в документах, доданих до протоколу.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Диспозиція частини першої статті 163-1 КУпАП викладена наступним чином: відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Уповноважена особа кваліфікувала дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності саме як порушення іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, а відтак в протоколі обов`язковому зазначенню підлягає дата вчинення (виявлення) такого порушення, та суть порушення.

Відповідні вимоги до протоколу сформульовані в статті 256 КУпАП та Інструкції з оформлення податковими органами матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 02 липня 2016 № 566 (далі Інструкція) пункт 6 розділу ІІ якої визначає: при викладенні обставин правопорушення у Протоколі вказуються місце та час його вчинення, суть адміністративного правопорушення, які саме протиправні дії чи бездіяльність вчинила особа, стосовно якої складається Протокол, та які положення законодавства порушено.

Правова природа та призначення протоколу про адміністративне правопорушення свідчить про те, що він будучи процесуальним джерелом доказів, одночасно є документом у якому уповноважена службова особа висуває обвинувачення, яке підлягає доведенню перед судом.

При цьому, формулювання обвинувачення має містити істотні ознаки адміністративного правопорушення, передбачені інкримінованою статтею КУпАП, які умовно поділяються на: суб`єкт, об`єкт, суб`єктивну та об`єктивну сторони, кожна з яких підлягає доведенню перед судом.

З огляду на вищевикладене, формулювання правопорушення повинно містити посилання саме на ті обставини, які на думку уповноваженої особи, яка його формулює, свідчать про вчинення особою конкретного адміністративного правопорушення. Такий підхід забезпечує особі право на захист, оскільки надає їй можливість визнавати або заперечувати конкретні обставини встановлені уповноваженою особою.

Формулювання правопорушення викладене у вищевказаному протоколі свідчить про те, що особі не називається дата його вчинення (виявлення), не вказується який саме порядок було порушено, які саме дії або бездіяльність були вчинені особою.

Уповноважена особа вказуючи про час та дату вчинення правопорушення посилається на те, що це встановлено актом документальної позапланової виїзної перевірки від 02 грудня 2022 року, що не відповідає вищевказаним вимогам закону та свідчить про їх відсутність у формулюванні обвинувачення, лише в межах якого суд розглядає справу.

Суд не може на власний розсуд визначати, яку саме дату мала на увазі уповноважена особа, а потім її перевіряти доказами, адже в такому разі суд перебиратиме на себе повноваження іншої сторони у провадженні та в такому разі суд матиме вдатися до припущення, покладення якого в основу обвинувачення, заборонено законом.

Крім того, уповноважена особа не вказує в протоколі, який встановлений законом порядок було порушено. Вона лише вказує про те, що такий порядок було порушено взагалі та наслідки до яких призвело таке порушення. Натомість особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має чітко розуміти, в порушенні якого конкретного порядку ведення обліку її звинувачують, а суд відповідно має це перевірити.

Так, уповноважена особа вказує про порушення вимог п.189.1 ст.189, п.198.5 ст. 198, п.200.1 ст. 200 ПК України, проте вона має «текстом» зазначити конкретний порядок, який вона мала на увазі, а також вказати на конкретні дії особи, якими цей порядок було порушено.

Положення вказаних норм викладені наступним чином.

Відповідно до пункту 189.1 статті 189 ПК України визначено, що у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Відповідно до пункту 198.5 статті 198 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Суд повторює, що не має права самостійно із зазначених положень вирішити, який саме порядок повинен був бути дотриманий особою, яка притягається до адміністративної відповідальності в конкретному випадку та який нею був порушений, а також визначити порушення мало місце в результаті вчинення дій або бездіяльності.

Вказане також не дозволяє встановити, чи дійсно було вчинено триваюче правопорушення, як про це вказує в протоколі уповноважена особа, що необхідно для обрахування строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, які є граничними та чітко визначеними у статті 38 КУпАП.

За таких умов, притягнення до адміністративної відповідальності особи можливе лише після корегування формулювання правопорушення під фактичні обставини встановлені судом, що є неприпустимим, адже, як зазначено вище, в такому випадку суд перебиратиме на себе повноваження сторони обвинувачення порушуючи вимоги щодо незалежності суду та його неупередженості.

Такі дії суду призведуть до порушення вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу. В разі таких дій суду особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Вказані висновки викладені Європейським судом справедливості у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), які у відповідності до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є одним з джерел національного права, а отже є обов`язковими до застосування.

Отже, зважаючи на те, що формулювання правопорушення викладене у спосіб, що виключає можливість встановлення обставин, що підлягають доведенню для кваліфікації дій особи та вказані недоліки не можуть бути усунуті при судовому розгляді, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 283, 284 КУпАП, а також іншими наведеними положеннями законодавства, суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: _______________ О.О. Сікора