єдиний унікальний номер справи 546/153/23
номер провадження 3/546/114/23
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року м. Решетилівка

Суддя Решетилівського районного суду Полтавської області Романенко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Решетилівка у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та матеріали справи додані до нього щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , місце служби військова частина НОМЕР_1 , командир відділення ремонтного взводу, військове звання сержант, РНОКПП НОМЕР_2 , відомостей про притягнення протягом року до адміністративної відповідальності суду не надано,
в с т а н о в и в :
Військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , командир відділення ремонтного взводу, сержант ОСОБА_1 , під час особливого періоду, а саме в умовах військового стану, будучи на службі, 25 січня 2023 року у період часу після 17:00 год перебував на території військової частини НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння під час виконання ним обов`язків військової служби.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, як поява військовослужбовця на території військової частини в нетверезому стані під час виконання ним обов`язків військової служби в умовах особливого періоду.
У судове засідання для розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надав. До матеріалів справи долучено клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутності внаслідок проходження ним військової служби у військовій частині, у якому зазначено, що вину у скоєному правопорушенні визнає у повному обсязі.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Враховуючи позицію ОСОБА_1 , викладену у клопотанні щодо можливості розгляду справи за його відсутності, та з огляду на норми ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі доказів.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП України. Під час його складання істотних порушень, що тягли б за собою визнання доказів недопустимими, не допущено.
Диспозицією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
У частині 1 ст. 172 -20 КУпАП передбачена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Частиною 2 ст.172-20 КУпАП встановлена відповідальність за участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів.
Згідно з п. п. 1, 2, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-XII, особливий період- це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Зазначений «особливий період» розпочався з моменту оприлюднення Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» та Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX (зі змінами), тобто з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та триває по теперішній час.
Відтак, станом на день вчинення адміністративного правопорушення, тобто на 25 січня 2023 року в Україні діє особливий період.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення підтверджується дослідженими судом письмовими доказами, а саме Протоколом серії КИП/М № 52 (а.с. 1-2), висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів від 25 січня 2023 року (а.с. 3), витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (а.с. 4), копією військового квитка ОСОБА_1 (а.с. 5).
Так, зі змісту наказу командира військової частини НОМЕР_1 слідує, що сержант ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу на посаді командира відділення ремонтного взводу у військовій частині НОМЕР_1 .
В своїх поясненнях під час складення Протоколу, які були досліджені в суді та які суд приймає як належний та допустимий доказ у справі, ОСОБА_1 визнав вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, зазначивши при цьому, що 25.01.2023 близько з 17:00 до 17:30 год вживав спиртні напої в кількості 200 гр горілки, після вживання перебував на території військової частини НОМЕР_1 та виконував свої службові обов`язки. Під час контрольного шикування його помітив представник військової частини та після спілкування запропонував пройти медичне освідування на стан сп`яніння на що він погодився. В подальшому пройшов медичний огляд, який показав результат перебування в стані алкогольного сп`яніння. Провину визнає.
Факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується також Висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів № 170, проведеного 25 січня 2023 року о 19 год 49 хв, відповідно до якого останній дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Проаналізувавши досліджені докази та надавши оцінку у їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».
Вирішуючи питання про накладення на правопорушника адміністративного стягнення, суд враховує характеристику особи, яка вперше притягується до адміністративної відповідальності, його поведінку та ставлення до ситуації в цілому, наявність пом`якшуючої обставини у вигляді визнання вини у вчиненому, та приходить до висновку про необхідність накладення на нього стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією вказаної статті, вважаючи, що це буде достатнім та необхідним для виконання його мети: виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ним самим, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 8 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Законом України № 2839-IX від 13.12.2022, який набрав чинності 27.01.2023, внесено зміни до ст. 172-20 КУпАП, які посилюють відповідальність, зокрема щодо розміру визначених видів стягнень у частинах 1, 2 та 3 цієї статті.

Отже, при визначенні виду та розміру стягнення застосуванню підлягає санкція, визначена ч. 3 ст. 172-20 КУпАП щодо розміру штрафу в редакції, що діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення, тобто станом на 25.01.2023.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується судовий збір з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 536,80 грн.
З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. ст. 8, 33, 40-1, 221, 251, 252, 280, 283-285, 287, 289, 294 КУпАП, суд,
п о с т а н о в и в :
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).
Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у п`ятнадцятиденний термін, відповідно до вимог ст. 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

Строк пред`явлення постанови про накладення адміністративного стягнення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення постанови.

Суддя О.О. Романенко