Справа № 756/6318/22 Головуючий в суді І інстанції - Яценко Н.О.
Провадження № 33/824/450/2023 Головуючий - Олійник В.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Олійник В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Сорокіна Віктора Вікторовича - захисника ОСОБА_2 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 17 листопада 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 17 листопада 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп.

Згідно з постановою суду, 01.06.2022 року о 03 год. 20 хв. в м.Києві по вулиці Луговій, будинок №2-а водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, сплутана млява мова.

Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з постановою суду, адвокат Сорокін В.В. - захисник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити адміністративне провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу і події правопорушення.

Скаргу обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 , на момент його затримання поліцейськими патрульної поліції керування транспортним засобом не здійснювалось.

Також вказує, що якщо б ОСОБА_2 керував транспортним засобом, то він був би позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд.

Також, вважає, що Оболонським районним судом м. Києва, в числі іншого, не було враховано ту обставину, що протокол складався у відсутності свідків. Проте, відповідно до п.24 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків.

Натомість суд розглянув справу поверхово і формально, не врахувавши, що на місці події, окрім ОСОБА_2 та співробітників поліції, не було інших осіб, які могли б зафіксувати те, що ОСОБА_2 , керував транспортним засобом.

Разом з цим, АЗС «ОККО», на якій був припарковано автомобіль ОСОБА_2 , на момент складання протоколу, працювала, що чітко видно на відео. Працювали камери, працював персонал автозаправки та був на своїх робочих місцях, але свідків поліція не залучила.

Також, на думку апелянта, інспектором патрульної поліції було порушено вимоги ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року за №1452/735, відповідно до яких працівник поліції на місці зупинки транспортного засобу повинен запропонувати пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою «Драгера» та обов`язково в присутності двох свідків, показавши документи про дати перевірки цього приладу та сертифікат. При цьому, зупинки транспортного засобу не було, свідків не було і документів теж не було.

Звертає увагу, що відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При таких обставинах, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так в матеріалах справи про адміністративне правопорушення загалом, відсутні жодні докази, які б свідчили, що ОСОБА_2 , керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Вказує, що по-перше: Диспозиція ст.130 КУпАП, передбачає відповідальність за: «керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції...». Разом з цим, в оскаржуваній постанові зазначається, що: «автомобіль ОСОБА_2 «стоїть» на дорозі з «ввімкненими фарами», що диспозицією 130 КУпАП не передбачено. Тобто судом фактично не встановлено, що ОСОБА_2 саме здійснював керування, а докази застосування поліцейського заходу у вигляді зупинення транспортного засобу ОСОБА_2 в матеріалах відсутні.

Разом з цим, Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (Постанова від 20 лютого 2019 року у справі №404/4467/16-а(2-іс/811/3/17, провадження №К/9901/21130/18) чітко роз`яснено, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування». Проте, як зазначалося вище, ОСОБА_2 , на момент його затримання поліцейськими патрульної поліції, керування транспортним засобом не здійснювалось.

По-друге: ОСОБА_2 не є фахівцем у галузі права та не зобов`язаний знати положення КУпАП, тим більше, раніше він не притягувався до відповідальності за ст.130 КУпАП та не має відповідної обізнаності.

Також, як можна побачити на відео, на яке посилається суд першої інстанції, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , останньому не було роз`яснено його права, передбачені ст.ст. 55, 59 Конституції України, що є порушенням положень вимог наказу МВС України №1376 від 06.11.2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів адміністративного правопорушення в органах поліції», а саме, п.11 вказаної Інструкції. Так, ОСОБА_2 не міг знати про можливість оскарження дій співробітників поліції. Такою бездіяльністю співробітники поліції фактично позбавили Конституційних прав ОСОБА_2 .

По суті це все, що було покладено Оболонським районним судом м. Києва в основу оскаржуваної постанови.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах проадміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Як убачається з матеріалів справи, суддя першої інстанції, всебічно розглянув справу, об`єктивно оцінив добуті докази, з`ясував фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення і дав їм вірну оцінку.

Суддею враховано фактичні обставини справи та докази, які свідчать про те, що 01.06.2022 року о 03 год. 20 хв. в м.Києві, вул.Луговій, будинок №2-а, водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, сплутана млява мова.

Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вина ОСОБА_2 , в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №068899 від 01.06.2022 року, в якому викладено обставини вчинення адміністративного правопорушення, він підписаний ОСОБА_2 ;

- відеозаписами з боді камери, долученими до матеріалів справи, з яких вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» та в спеціалізованому медичному закладі у лікаря нарколога.

Ставити під сумнів дані докази у суду немає підстав, оскільки вони отримані у відповідності до вимог закону.

При цьому, твердження апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, апеляційний суд не може прийняти до уваги, оскільки вони мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Крім того, інші зазначені в скарзі порушення не є суттєвими та не є такими, що доводять невинуватість ОСОБА_2 у скоєнні інкримінованого йому правопорушення, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП, ним не надано і в матеріалах справи вони не знайшли свого підтвердження.

Також, доводи апеляційної скарги щодо того, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводився без присутності свідків також не заслуговують на увагу, оскільки огляд проводився у відповідності до ст.266 КУпАП з використанням технічних засобів відеозапису і в такому разі наявність свідків не вимагається.

Таким чином, на підставі зібраних у справі доказів, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 cкладу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги адвоката Сорокіна В.В. - захисника ОСОБА_2

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Сорокіна Віктора Вікторовича - захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 17 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.І. Олійник