Є.у.н.с. 507/1241/22
Провадження № 3/512/12/23
"25" січня 2023 р. смт Саврань
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя Савранського районного суду Одеської області Брюховецький О.Ю., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, яка надійшла від Сектору поліцейської діяльності № 2 Відділу поліції № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

05.10.2022 до Савранського районного суду Одеської області від Сектору поліцейської діяльності № 2 Відділу поліції № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 166474 від 24.08.2022 зазначено, що ОСОБА_1 24.08.2022 близько 18 години 35 хвилин в с. Неділкове по вулиці Центральній керував транспортним засобом ВАЗ 2106 з державним номерним знаком НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного пристрою Drager та від проведення такого огляду в медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

19.12.2022 в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Не заперечуючи факт свого перебування у стані алкогольного сп`яніння 24.08.2022, зазначив, що того дня він не керував автомобілем ВАЗ 2106 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , а лише перебував в його салоні. Підтвердити це, на його думку може свідок ОСОБА_2 .

Адвокат Опалько О.М. підтримав позицію ОСОБА_1 та просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату та викликати в судове засідання як свідка ОСОБА_2 .

У зв`язку з цим судове засідання було відкладено на 25.01.2023.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначив, що 24.08.2022 до нього зателефонував ОСОБА_1 та попросив завести його до своєї матері, оскільки мав намір там вживати алкогольні напої. ОСОБА_2 погодився та власним автомобілем приїхав до матері ОСОБА_1 . Коли поверталися то ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Рухаючись автомобілем ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який був за кермом, не впорався з керуванням та з`їхав з дороги в кювет. Після цього ОСОБА_2 залишив ОСОБА_1 біля авто а сам пішов шукати допомогу для буксирування автомобіля. Коли повернувся то ОСОБА_1 біля автомобіля вже не було. Звернув увагу, що саме він а не ОСОБА_1 того дня керував автомобілем.

Проаналізувавши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з аналізу наведених норм, до відповідальності за статтею 130 КУпАП може бути притягнуто лише водія, особу, яка керувала транспортним засобом.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з частиною 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозаписи, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколами про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному вивченні справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В той же час, частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його представника та свідка, дослідивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту , а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14, відповідальність за статтею 130 КУпАП, зокрема, несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Отже, керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Вказана правова позиція міститься також у постанові Верховного Суду у справі №404/4467/16-а від 20.02.2019.

В судовому засіданні було оглянуто відеозапис, наданий до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається лише факт перебування ОСОБА_1 в зупиненому та незаведеному автомобілі.

Доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 , зокрема, показань свідків матеріали справи не містять.

Отже, перебування особи в стані алкогольного сп`яніння у транспортному засобі, який не є в стані руху, а знаходиться в нерухомому стані не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

З огляду на зазначене, факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП у визначений законом спосіб не встановлено, а тому відсутні підстави вважати, що в його діях наявний склад вказаного адміністративного правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Для встановлення "обґрунтованості висунутого обвинувачення" у справі мають міститися достатньо переконливі, чіткі і узгоджені між собою докази, які в сукупності доводять винність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, згідно з принципом доведеності вини "поза розумним сумнівом".

Належних доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 вимог ПДР, поліцейськими суду не надано.

У зв`язку з зазначеним, усі сумніви по справі тлумачяться на користь ОСОБА_1 , відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

У рішеннях у справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21.04.2011 року, "Коробов проти України" від 21.07.2011 року, "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії" від 06.12.1998 року, Суд зазначив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту" (п.150, п.65, п.253).

Відповідно до принципу "поза розумним сумнівом" (п.43 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особам, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Частиною 1 статті 9 КУпАП закріплено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 284 КУпАП про закриття провадження в адміністративній справі суд виносить постанову.

За вищевказаних обставин суд приходить до висновку, що справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 необхідно закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись вимогами частини 3 статті 62 Конституції України, частини 1 статті 130, пункту 1 частини 1 статті 247, статтями 251, 252, 256, 276, 279, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Суддя: О.Ю. Брюховецький