П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/1023/22

Номер провадження 3/184/6/23

13 березня 2023 рокум. Покров

Суддя Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області Томаш В.І., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Відділення поліції №2 Нікопольського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.130, ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

21.07.2022 року о 19 год. 44 хв. по вул. Б.Джонсона в м. Покров водій ОСОБА_1 керував мопедом Хонда б/н перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів, млява мова). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився під запис боді камери, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.130 КУпАП.

За даним фактом відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №315112 від 21.07.2022 року за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, 21.07.2022р. о 20 год. 40 хв. ОСОБА_1 знаходячись в нетверезому стані по вул.. Г.України біля будинку №10 на законну вимогу працівника поліції не заважати, поводив себе зухвало, неадекватно, перешкоджав працівникам поліції транспортувати т.з., на зауваження не реагував, за що відповідальність передбачена ст.185 КУпАП.

За даним фактом відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №084975 від 21.07.2022 року за ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину свою не визнав та, щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, пояснив, що знайомий у нього хотів купити мопед, в той день вони їхали з другом на мопеді до магазину. Коли поверталися назад біля автовокзалу на повороті де сади за ними почав їхати поліцейський автомобіль, працівники поліції увімкнули проблискові маячки. Оскільки він перебував на пішохідному переході, а поряд була автобусна зупинка, тому він не мав права зупинятися там, тоді він подумав, що проїде трохи далі за автовокзал і зупиниться. Однак, коли він тільки проїхав зупинку, працівник поліції відчинив вікно та почав на нього кричати щоб той зупинився та що він йому переламає руки. Він злякався та поїхав далі, працівники поліції поїхали за ними. Коли він з товаришем доїхав до спортивного магазину, він звернув в провулок, а там вже зупинився. Далі вони рухалися в сторону маленького АТБ пішки. Працівники поліції заїхали з іншої сторони та підійшли до них. Працівники поліції кинули мопед та почали їх бити дубинками. Цей факт зафіксовано в медичному закладі, куди він звернувся одразу коли вийшов з відділення поліції. Після побиття, працівники поліції викликали наряд ДПС, оскільки ганялися за ними працівники патрульної поліції. Він їм повідомив, що зараз прийде його адвокат і вони з ним будуть вирішувати всі питання. Коли йому подзвонив ОСОБА_2 він дав телефон одному з працівників поліції, вони поспілкувалися і домовилися про те, що будуть його чекати. Однак, прочекавши десь хвилин 10, працівники поліції повідомили, що вони не мають більше часу чекати і що вони забирають мопед. На що він попросив дозволу забрати свої речі. Отримавши на це дозвіл, він став збирати свої речі, в той час працівник поліції надів на нього кайданки та повезли його до відділення поліції. Його захисника Гуцало П.С. до поліцейського автомобіля не пустили, тому він прийшов до відділення пішки. Крім того, пояснив, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки йому його не пропонували.

Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП ОСОБА_1 повідомив, що він запитав у працівників поліції чи може він забрати свої особисті речі з мопеду. Отримавши позитивну відповідь, він почав збирати речі. Через деякий час працівники поліції кажуть, що вони забирають мопед. На що він їм повідомив, що ще не всі речі ним забрані. Однак, в цей час працівники поліції наділи на нього кайданки та повезли його до відділення. Стверджує, що він не перешкоджав працівникам поліції забирати мопед, він з ними не сперечався, а лише мовчки збирав свої речі.

Представник ОСОБА_1 Гуцало П.С. в судовому засіданні пояснив, що 21.07.2022р. йому зателефонував ОСОБА_3 і повідомив, що його зупинили працівники поліції, на що він попросив дати працівникам поліції слухавку. В телефонному режимі він повідомив працівникам поліції про те, що він є адвокатом та в нього укладено договір з ОСОБА_1 . Крім того, повідомив, що він під`їде хвилин через 15 та попросив їх зачекати на нього. Під`їжджаючи до маленького АТБ, він побачив як працівники поліції намагаються забрати мопед, ОСОБА_1 стоїть перед ними та не дає їм цього зробити. Тоді він включив відеокамеру та почав знімати процес як його клієнту надягають кайданки та садять в поліцейський автомобіль. Одночасно з цим, він повідомив працівників поліції про те, що він є адвокатом та представником ОСОБА_1 . Однак, ОСОБА_1 увозять до відділення поліції. Прийшовши до відділення поліції, він побачив як з поліцейського автомобіля виводять в кайданках ОСОБА_1 зі слідами побиття. Після цього, їх завели в кімнату для прийняття заяв у громадян і почали складати адміністративні протоколи. Він повідомив працівникам поліції про те, що вони проходити огляд на стан сп`яніння не проти, однак в нього є сумніви щодо приладу «Драгер». Також, він вказав працівникам поліції щоб при складенні протоколу вони зазначили що це за прилад «Драгер», де він, куди він, а не просто вони його продули і на цьому все. У свою чергу, працівники поліції відмовилися щось надавати чи пояснювати. Крім того, він наполягав на тому, щоб працівники поліції спочатку почали складати протокол, а потім ОСОБА_1 пройде огляд на стан сп`яніння, оскільки розмова була така, що спочатку ОСОБА_1 проходить огляд на стан сп`яніння, працівники поліції дивляться результат, а потім складають протокол. Оскільки відповідно до норм чинного законодавства, спочатку працівники поліції мали почати складати протокол, а потім особа має проходити огляд на стан сп`яніння, то він просив працівників поліції діями відповідно до норм закону. Крім того, він повідомив працівників поліції про те, що вони разом із клієнтом підуть до лікарні і здадуть зразки крові або сечі для встановлення стану алкогольного сп`яніння. Через деякий час працівники поліції повідомили їм, що вони не мають до них жодних претензій та попросили щоб вони написали їм про те, що вони зі свого боку також не мають ніяких претензій. Вони написали розписки та направилися до виходу із відділення поліції. Біля виходу їх зупинили та повідомили, що на них складають адміністративні протоколи. Це все зафіксовано під запис диктофону. Після того як вони вийшли з відділення, вони звернулися до медичного закладу. На його думку, в даній ситуації це просто свавілля працівників поліції, якби його дочекалися на місці події, жодних питань би не було.

Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП представник ОСОБА_1 Гуцало П.С. повідомив, що коли він під`їжджав до маленького АТБ, він зателефонував ОСОБА_1 та повідомив, що він вже поряд і скоро буде на місці події. Підходячи до місця події, він побачив як працівники поліції намагалися забрати транспортний засіб, а ОСОБА_1 казав їм щоб вони зачекали бо зараз прийде його адвокат і вони все вирішать. Вказує на те, що на його думку жодних перешкоджань ОСОБА_1 працівникам поліції не чинив.

Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює інспектором СРПП ВП №2 РУП вказав, що 21.07.2022р. під час перебування ним на чергування, надійшло повідомлення про те, що працівники поліції зупинили ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Коли вони під`їхали на місце події, мопед стояв біля стінки гаражу. ОСОБА_1 повідомляв, що приїде його адвокат, якому він зателефонував не одразу після того як його зупинили. Приблизно годину чекали на адвоката, однак потім надійшов виклик про іншу подію і вони не мали змоги більше чекати. Оскільки з порожнини роту ОСОБА_1 було чути запах алкоголю тобто ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, його відсторонили від керування транспортним засобом. Він намагався забрати мопед, тобто робив передбачену чинним законодавством справу, однак ОСОБА_1 хватав його за рукав та усіляко перешкоджав забрати мопед, що є неповагою до працівника поліції. Вони попереджали ОСОБА_1 про те, що якщо він не припинить свої неправомірні дії, то на нього одінуть кайданки, однак ОСОБА_1 на зауваження не реагував. Протягом всього часу поведінка ОСОБА_1 змінювалася він вів себе то адекватно то неадекватно. ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Алкотестер Драгер, на що останній відмовився. Вказує на те, що по факту побиття йому нічого не відомо. Протоколи про адміністративні правопорушення складали у відділенні поліції в присутності адвоката. Вказує на те, що особисто він не бачив як ОСОБА_1 керував мопедом, однак його ознайомили з відеозаписом де було видно як ОСОБА_1 керував мопедом. Протокол по ст..130 КУпАП було складено на підставі рапорту та відеозапису.

Також, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює поліцейським СРПП ВП №2 РУП вказав, що оскільки ОСОБА_1 перебував стані алкогольного сп`яніння, вони відсторонили останнього від керування транспортним засобом. Однак, під час цього ОСОБА_1 хватав руками за кермо мопеду, чим своїми діями перешкоджав працівнику поліції це зробити. Вказує на те, що ОСОБА_1 неодноразово попереджали про те, що якщо він не припинить протиправні дії, на нього одінуть кайданки. ОСОБА_1 на зауваження не реагував, якби він реагував на зауваження на нього не оділи б кайданки. Про адвоката їм було відомо, вони довго на нього чекали. Вказує, що він приніс алкотестер Драгер та запропонував водію пройти огляд на стан сп`яніння на що останній відмовився. Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП складав він у відділенні поліції за участю захисника в присутності свідків та на підставі рапорту поліцейського та відеозапису, з якого вбачається як ОСОБА_1 керує мопедом. Щодо неправомірних дій з боку працівників поліції по відношенню до ОСОБА_1 він чув тільки від адвоката.

Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 , працює: УМС, машиністом насосних установок вказав, що він є старим знайомим ОСОБА_1 . Стверджує, що 21.07.2022р. він ввечері подзвонив до ОСОБА_1 та дізнався, що той продає мопед. Оскільки він мав намір купити мопед, він під`їхав до гаражу. Стверджує, що він хотів проїхатися на мопеді, однак ОСОБА_1 сказав, що не треба йому сідати за кермо, оскільки він був в стані алкогольного сп`яніння та запропонував себе у якості водія. Вони доїхали до автовокзалу де розвернулися та стали рухатися назад. В цей час працівники поліції стали на них кричати, махати та притискати їх своїм автомобілем. ОСОБА_1 , дивлячись на такі дії працівників поліції, злякався та почав тікати від них. Вони на мопеді заїхали у двори, в районі маленького АТБ зупинили мопед та далі ішли пішки, обговорюючи ситуацію яка склалася. Працівники поліції у свою чергу заїхали з іншої сторони та побачивши їх стали вести себе агресивно, вони підбігли до них та стали бити палками їм по ногам. В цей час мопед та особисті речі ОСОБА_1 валялися на землі, він просив щоб дали змогу підняти мопед та речі. Вказує на те, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора алкотестер Драгер, однак той сказав, що буде проходити огляд тільки в присутності свого адвоката. Стверджує, що він знаходився на місці події не тривалий час, оскільки він дав свідчення і його відпустили додому. Він ще деякий час стояв осторонь, пив пиво, яке в нього було, після чого пішов додому.

Також, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , працює інспектором СРПП ВП №2 РУП, проживає за адресою: АДРЕСА_2 вказав, що довідку про те, що ОСОБА_1 має посвідчення водія складав він. Крім того, повідомив, що інспектора складають протоколи, а він коли сшиває матеріали та формує справу додає до матеріалів вказану довідку. Термін складання останньої приблизно доба. Стверджує, що відомості про те, що ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП він взяв з бази даних. Відомостей про те, що постанова Орджонікідзевського міського суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП перебуває на розгляді в апеляційному суді в нього не було. Таким чином, оскільки ОСОБА_1 раніше вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, він формував справу за ч.2 ст.130 КУпАП. Після чого направив справу на розгляд до суду.

Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 вказав, що він спільно з колегою ОСОБА_9 виїжджали на спрацювання сирени на охороняємому об`єкті. Повертаючись з виклику, вони зупинилися біля магазину «Аннушка» по вул.. Бориса Джонсона в м. Покров для купівлі цигарок. Зайшовши до магазину, він побачив ОСОБА_1 , який купляв алкогольне пиво в залізних банках в кількості приблизно чотири штуки. Після чого він, знаючи що ОСОБА_1 неодноразово порушував вимоги ст..130 КУпАП, та побачивши мопед на задньому сидінні якого сидів товариш ОСОБА_1 , вирішив почекати та подивитися, що буде далі. ОСОБА_1 дав своєму товаришу банку пива, вони вдвох зробили по декілька ковтків алкогольного пива, після чого ОСОБА_1 сів за кермо та разом із товаришем почали рух. Він вирушив до автомобіля і повідомив про вказану подію ОСОБА_9 . Ввімкнувши спец сигнал та проблискові маячки, вони почали переслідування ОСОБА_1 та вимагали прийняти вправо та зупинитися на що ОСОБА_1 не реагував та продовжував рух на мопеді, порушуючи правила дорожнього руху. Потім, біля будинку №17 по вул.. Шатохіна ОСОБА_1 повернув в бік спортивного магазину. В цей час по алеї йшов чоловік з візочком в якому перебувала мала дитина, ОСОБА_1 ледь не зачепивши дитину у візочку, поїхав в напрямку маленького АТБ. Оскільки алея пішохідна і не було змоги їхати ділі на автомобілі, вони розвернулися і поїхали до маленького АТБ в об`їзд. Там вони побачили хлопця років 12, який повідомив куди поїхав ОСОБА_1 , після чого вони вирушили у вказане місце. За маленьким АТБ у дворі де перебувають погреба біля дитячого садочку №13, вони побачили ОСОБА_1 з товаришем, які вже не їхали на мопеді, а йшли пішки, котивши мопед поряд. Зупинивши вказаних осіб, вони представилися та повідомили, що будуть викликати патрульну поліцію, оскільки він особисто бачив як ОСОБА_1 вживав алкогольні напої і бачили як він їхав за кермом мопеду з алкоголем у руці. На що ОСОБА_1 почав говорити, що це все неправда, що він не їхав за кермом мопеду, а просто котив його. Тоді ОСОБА_1 було повідомлено, що є запис з відео реєстратора зі службового автомобіля Рено на якому зафіксовано факт керування останнім мопедом із пивом у руці. Потім підійшов товариш ОСОБА_1 , який почав говорити щоб той не сперечався і тоді можливо їх відпустять. Вони почали разом проситись, казали, що вони випили всього трошки пива, що ОСОБА_1 працює один, дружина у декретній відпустці, заробітна плата маленька, немає грошових коштів оплачувати штраф, намагалися усіляко втекти від відповідальності та просили щоб їх відпустили. На що вони їм сказали що ні, оскільки у ОСОБА_1 мала дитина, а він щойно чиюсь дитину ледь не лишив життя. Після цього, ОСОБА_1 сказав, що буде телефонувати до адвоката, вони не заперечували. Далі вони провели поверхневий огляд ОСОБА_1 та його товариша на предмет заборонених предметів, попросили щоб ті показали, що в них є в кишенях, забороненого в них нічого не було. Після цього, ОСОБА_1 обурюючись на те, що його не відпустили почав вести себе агресивно, на що його товариш вмовляв щоб той не сперечався і тоді хлопці можливо їх відпустять. Згодом товариш взагалі пішов з місця події. Ними було викликано патрульну службу СРПП для складання та оформлення протоколу, а вони поїхали до відділення поліції. Крім того, вказує на те, що вони не застосовували до ОСОБА_1 ані спецзасоби, ані кайданки, ані фізичну силу. Також не вчиняли відносно порушника жодних протиправних дій, зокрема, не підрізали, ні лаялися та не сварилися. Крім того, повідомив, що коли вони зустріли ОСОБА_1 біля маленького АТБ, він особисто чув від останнього запах алкоголю. Та більше того, у ОСОБА_1 в руках була банка алкогольного пива і він продовжував пити його при них. Тому буде ще складено протокол за ст..188 КУпАП вживання алкогольних напоїв у громадському місці. Нажаль нагрудна камера на той час вже розрядилася, тому зафіксувати не було можливості. У колеги своєї нагрудної камери немає, оскільки вона іде одна на екіпаж.

Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , працює в державній службі охорони, водієм повідомив, що в той день він разом із ОСОБА_8 знаходилися на роботі, оператор передала спрацювання сирени на охороняємому об`єкті. Вони виїхали на місце для обслідування вказаного об`єкту. Коли поверталися назад ОСОБА_8 попросив зупинитися біля магазину «Аннушка». ОСОБА_8 пішов до магазину, а він лишився в машині по вул.. Бориса Джонсона в м. Покров. Через деякий час повернувся ОСОБА_8 та повідомив, що бачив як дві особи купували пиво, потім пили його, сіли за кермо мопеду та почали рухатися. Він в дзеркало заднього виду побачив як ці особи виїхали трохи не врізалися в них та поїхали. В той же час, вони увімкнули проблискові маячки та сирену і почали рухатися за ними. Особи на мопеді не зупинялися, вони їхали за ними по вул.. Тикви, а потім в сторону спортивного магазину. Далі вказані особи поїхали по алеї, а вони розвернулися і поїхали в об`їзд в сторону маленького АТБ. Там вони побачили якогось хлопчика на велосипеді і запитали в нього куди поїхали люди на мопеді, на що він їм вказав в сторону шостої школи. Там вони побачили ОСОБА_1 з товаришем, які вже не їхали на мопеді, а йшли пішки та котили його поряд. Вони їм сказали щоб ті не ховалися, оскільки є відео з реєстратора де видно, що вони рухалися на мопеді з алкогольним пивом. ОСОБА_8 сказав щоб вони стали лицем до садка та зробив поверхневий огляд на предмет заборонених предметів. Після чого викликали СРПП для складення протоколу. Працівники СРПП прибули коли вони вже не керували мопедом. Стверджує, що жодних ударів вони їм не наносили та не спричиняли, звідки в них сліди насилля йому не відомо. Крім того, жодних погроз з їхнього боку не було, підсікання та підрізання також не було. Боді камера була тільки в службовому автомобілі Рено, оскільки нагрудна камера на той час вже була розряджена.

Розглянувши матеріали справи, суддею встановлено наступне.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, Правила відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.130 КУпАП за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

В той же час вказана норма закону відсилає до підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі і осіб, які керують транспортними засобами, і що встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Так, відповідно до вимог п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкції), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду , затвердженого постановою КМУ 17.12.2008 № 1103.

Згідно зі ст.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року за № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Крім того, відповідно до ст.185 КУпАП, злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку, - тягне за собою накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях Ірландія проти Сполученого Королівства від 18.01.1978 року, Коробов проти України від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення поза розумним сумнівом, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суддею досліджено матеріали справи, а саме:

- протоколи про адміністративне правопорушення серії ААД №315112 від 21.07.2022 року та серії ВАВ №084975 від 21.07.2022р., в яких викладені обставини вчинення правопорушення;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- постанову Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05.07.2022р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП;

- протокол АЗ №081674 про адміністративне затримання від 21.07.2022р.;

- письмові пояснення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були присутні під час поверхневого огляду ОСОБА_1 та які зауважень не мали.

Щодо твердження представника ОСОБА_1 Гуцало П.С. стосовно того, що ОСОБА_1 не керував мопедом а котив його поряд із собою, слід вказати наступне.

Так, у відповідності до п.27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Окрім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року Верховний Суд зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Отже, з аналізу змісту норм чинного законодавства, можна підсумувати, що приводячи транспортний засіб до руху, водій має знати та неухильно виконувати правила дорожнього руху.

Таким чином, суддя вважає це лінією захисту та вважає, що таким чином ОСОБА_1 має намір уникнути відповідальності.

Твердження представника ОСОБА_1 Гуцало П.С. про те, що працівники СРПП, яких було викликано для складання протоколу, не бачили як ОСОБА_1 керував мопедом, а складали протокол зі слів третіх осіб, суддя не бере до уваги, оскільки наведене спростовується оглянутим в судовому засіданні відеодиском з боді камери службового автомобіля Рено.

Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_5 складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП на підставі відео та рапорту працівника поліції.

Щодо твердження представника ОСОБА_1 Гуцало П.С. про те, що з боку працівників поліції відносно ОСОБА_1 було вчинено фізичне насилля та протиправні дії у вигляді підсікання та підрізання, суддя відноситься критично, оскільки останні не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Доводи представника ОСОБА_1 Гуцало П.С. про те, що вони не відмовлялися від проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, але в них були сумніви щодо приладу Драгер. Крім того, ОСОБА_2 пропонував працівникам поліції складати протокол щоб вони знали що це за Драгер, де він, які в нього є документи та ін., вірно розцінені працівником поліції як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, з огляду на наступне.

Так, ст..130 КУпАП встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у даному випадку полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом і якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння.

Таким чином, попри наявність у водія обов`язку пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського, особа також може відмовитися від його виконання. Така відмова може відбутися і на місці зупинки транспортного засобу, і в медичному закладі. Оскільки ОСОБА_1 є водієм, а тому презюмується його знання Правил дорожнього руху України, своїх обов`язків як водія, а також наслідків від виконання таких обов`язків.

З огляду на наведене, доводи захисника про те, що поліцейський не врахував пояснення ОСОБА_2 щодо того, що ОСОБА_1 не проти продути Драгер, але вони хочуть знати що це за Драгер, де він, куди він, а не просто дули і все, а ці дії було помилково трактовано як відмову ОСОБА_1 від проходження огляду, не знайшли свого підтвердження в суді.

На підставі викладеного, суддя приходить до переконання про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору Алкотестер «Драгер», а також відмовився від проходження такого огляду в медичному закладі, чим своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.130 КУпАП.

Крім того, доводи представника ОСОБА_1 Гуцало П.С. про те, що працівниками поліції було порушено порядок на стан алкогольного сп`яніння не заслуговують на увагу, оскільки працівники поліції діяли відповідно вимог інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС і МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Крім того, доказів порушення працівниками поліції вказаної інструкції матеріали справи про адміністративне правопорушення в собі не містять та не подані до суду ні ОСОБА_1 ні його захисником.

Також, Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене в статті 6 цієї Конвенції, згідно з пунктом першим якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права.

Вимога пункту першого статті 6 Конвенції щодо обґрунтування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Міра,до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavinandothersv.Ukraine,№ 4909/04,§ 58,ЄСПЛ, від 10лютого 2010року; Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови у прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи особи, яка притягується до відповідальності за адміністративне правопорушення у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені ОСОБА_1 та його представником доводи, окрім описаних вище обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Безпідставними суддя вважає доводи представника ОСОБА_1 щодо визнання доказів недопустимими, оскільки суддя вважає докази по справі, наданими працівниками поліції є належними та допустимими.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, частина 2 статті 130 КУпАП встановлює відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853, повторність правопорушення це повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою ст.130 КУпАП).

Судом встановлено, що згідно постанови Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 липня 2022 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП за керування автомобілем 17 квітня 2022 року у стані алкогольного сп`яніння та накладено адміністративне стягнення. Дана постанова не набрала законної сили, оскільки 15.07.2022р. була оскаржена в апеляційному порядку.

Разом з тим, постановою Дніпровського апеляційного суду від 13.02.2023р. постанову Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 липня 2022 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасовано.

Відомості про інші постанови якими останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у матеріалах справи відсутні.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, та набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд вважає за необхідне дії ОСОБА_1 перекваліфікувати з ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі.

Досліджені докази повністю узгоджуються між собою, їх аналіз дає суду підстави прийти до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП та ст..185 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Підстави, які б давали можливість суду вважати, що досліджені докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи.

З огляду на вищевикладене, враховуючи положення ч. 2 ст. 33 КУпАП, суддя вважає, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП та ст..185 КУпАП.

За наведеного, підстав для закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, як-то клопотав захисник, не встановлено.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та ст..185 КУпАП безумовно, "поза розумним сумнівом", доведена та підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами по справі.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП передбачено накладення стягнення виключно у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно ст.185 КУпАП передбачено накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Метою адміністративного стягнення відповідно до ст.23 КУпАП є виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення, згідно з вимогами, передбаченими ст.33 КУпАП України, враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст.34 КУпАП обставини, що пом`якшують відповідальність правопорушника, відсутні.

Обтяжуючих відповідальність обставин, передбачених ст.35 КУпАП, немає.

Згідно ст.36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Крім того, при вирішенні питання про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як на особу яку позбавлено права керування постановою Орджонікідзевського міського суду від 05.07.2022р., в частині позбавлення спеціального права, суд враховує позицію викладену у п. 21 (абз.3) Постанови Пленуму Верхового Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у якій вказується, що позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку.

При визначенні виду і розміру стягнення, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, відсутність заподіяння майнової шкоди, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих обставин, вважаю за необхідне визнати ОСОБА_1 винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, не зважаючи на те, що згідно довідки інспектора сектору адміністративної практики Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області вбачається, що ОСОБА_1 позбавлено права керування постановою Орджонікідзевського міського суду від 05.07.2022р., та вважаю, що застосування саме такого стягнення буде достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню нових правопорушень.

Крім того, визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

На підставі ч.2 ст.36 Кодексу України про адміністративні правопорушення накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Крім того, відповідно до положень ст.40-1 КУпАП, ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір з особи, яка притягується до відповідальності, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.40-1, ч.1 ст.130, ст.ст.283-285 КУпАП, ст.4 Закону України Про судовий збір, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 136 (сто тридцять шість) грн.

На підставі ч.2 ст.36 Кодексу України про адміністративні правопорушення накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп. на користь держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанову суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш