ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/3076/23Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 33/817/315/23 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.5 ст.126 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2023 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Зелінського П.Л. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 березня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 (Сорок тисяч вісімсот) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (П`ять) років без конфіскації транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 (П`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок в дохід держави.

Згідно постанови ОСОБА_1 10.02.2023 року о 09 год. 57 хв. на а-д М-19 смт. В. Березовиця, 331 км., керував транспортним засобом VOLKSWAGEN TRANSPORTER номерний знак НОМЕР_1 без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, правопорушення вчинено повторно протягом року, був притягнутий до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП від 09.11.2022 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги 2.1 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Зелінський П.Л. просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 березня 2023 року, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що:

ОСОБА_1 отримував посвідчення водія, в тому числі і на категорію В, а тому інкриміноване правопорушення відсутність відповідної категорії останнім не вчинено;

ОСОБА_1 не було відомо про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а тому постанова серії ЕАР №6148340 від 09 листопада 2022 року на даний час оскаржена до Івано-Франківського міського суду;

суд першої інстанції розглянув справу за відсутності особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності, судові повістки не направлялись, особа в суд не викликалась;

викликає сумнів у відповідності дійсної дати прийняття оскаржуваної постанови, так як остання датована 02 березня 2023 року, однак в ЄДРСР оприлюднено тільки 28 березня 2023 року;

ОСОБА_1 не знав, що Тернопільським міськрайонним судом розглянуто справу та прийнято рішення у ній, так як судове рішення йому направлено в село Черніїв без зазначення вулиці, внаслідок чого поштове відправлення 13 квітня 2023 року повернулося відправнику;

станом на 10 лютого 2023 року ОСОБА_1 володів відповідним правом керувати транспортним засобом однак, так як його посвідчення водія зберігалось у відповідному територіальному сервісному центрі МВС, останній не міг його пред`явити, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Заслухавши доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Зелінського П.Л., який підтвердив, що ОСОБА_1 повідомлений про час і місце апеляційного розгляду та просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, а також подав клопотання про закриття провадження на підставі п.7 ст.247 КУпАП, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Що стосується клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 березня 2023 року, то воно підлягає поновленню, виходячи з наступного.

Так, згідно з постановою судді, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянута без його участі. Як вбачається з матеріалів справи, апелянту копію постанови судом першої інстанції надіслано 28 березня 2023 року, проте дану постанову ОСОБА_1 не отримав, про що свідчить відповідна відмітка на поштовому повідомленні. З матеріалів справи вбачається, що про винесену постанову ОСОБА_1 дізнався 18 травня 2023 року, копію оскаржуваної постанови отримав 22 травня 2023 року, а апеляційну скаргу подав 06 червня 2023 року.

З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянту слід поновити, так як він пропущений з поважних причин.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД 079860 від 10.02.2023 року та відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, яким зафіксовано подію цього правопорушення і оформлення його матеріалів, а також письмовою інформацією Департаменту патрульної поліції ід 13.02.2023р. та копіями постанови Івано-Франківського міського суду у справі №344/6543/20 від 11.08.2020р. і постанови серія ЕАР №6148340 від 09.11.2022 року, згідно яких ОСОБА_1 було позбавлено права керування транспортними засобами на один рік і в подальшому 09.11.2022р. на нього накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо розгляду справи у відсутності належно повідомленого правопорушника, оскільки ОСОБА_1 про час, місце слухання справи був належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД 079860 від 10 лютого 2023 року (а.с.1) який ОСОБА_1 підписаний без зауважень, а також відеозаписами із нагрудної камери патрульного поліції (файл export-yrqkf.mp4 з 10:26:25 год), а тому твердження апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, апеляційний суд оцінює критично.

Окрім того, зазначені доводи не можуть бути підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, як про це порушується питання в апеляційній скарзі, оскільки вони не визначені такими у ст.247 КУпАП.

Також, для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи можливість реалізувати усі процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП, в тому числі надати особисті пояснення і викласти свої доводи щодо суті правопорушення, була забезпечена ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду. Однак, в судові засідання ОСОБА_1 також не з`явився, що свідчить про його небажання особисто реалізувати вказані процесуальні права.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було відомо про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а тому постанова серії ЕАР №6148340 від 09 листопада 2022 року на даний час оскаржена до Івано-Франківського міського суду, є безпідставними, оскільки як вбачається із матеріалів справи, зокрема відеозапису із нагрудної камери патрульного поліції (файл export-yrqkf.mp4 з 10:04:43 год) ОСОБА_1 було відомо про постанову від 09 листопада 2022 року серії ЕАР №6148340 якою останнього притягнено до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.

Окрім того, рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 серпня 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №344/9533/23 повернуто скаржнику.

Та обставина, що оскаржувана постанова в ЄДРСР оприлюднена 28 березня 2023 року, жодним чином не спростовує того факту, що ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом не маючи на те права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до вимог п. 2.1 (а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частинами другою, третьою і четвертою ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом:

особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом,

стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами,

особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Частиною 5 статті 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

В матеріалах справи наявна письмова інформація Управління патрульної поліції в Тернопільській області від 13.02.2023р., якою підтверджується, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 було вилучено у ОСОБА_1 20.05.2020р. на виконання постанови Івано-Франківського міського суду у справі №344/6543/20 від 11.08.2020р. і в подальшому ОСОБА_1 право керування не отримував у порядку встановленому, а постановою серія ЕАР №6148340 від 09.11.2022 року на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП. Станом на 10.02.2023року ОСОБА_1 не мав права керування транспортними засобами.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, з огляду на те, що останній повторно протягом року керував транспортним засобом, будучи особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 , а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.

Заявлене в ході апеляційного розгляду клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП, тобто за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, не підлягає задоволенню, оскільки в цій справі адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладено в межах тримісячного строку, встановленого ст.38 КУпАП.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Зелінському П.Л. строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Зелінського П.Л. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 березня 2023 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя