Справа № 638/164/23
Провадження № 3/638/55/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м.Харкова Теслікова І.І., за участі секретаря судового засідання Кисловської О.О., особи, яка притягається до адміністративної відповільності ОСОБА_1 , захисника Лепетюк О.Л., перекладача Астаф?євої Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Харкова, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, інваліда ІІІ групи, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої як внутрішньо-переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст.184 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , являючись матір`ю малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 04 січня 2023 року, приблизно о 12-00 год., ухилилась від виконання передбачених ст.150 СК України обов`язків по вихованню та догляду за дітьми, а саме: перебувала в стані алкогольного сп`яніння, діти були без нагляду, голодні та змерзлі. Такими діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

За вказаним фактом було складено протокол серії ВАВ № 344451 від 04 січня 2023 року.

ОСОБА_1 за участі перекладача в судовому засіданні, пояснила, що вона з дітьми на весні 2022 року виїхала з міста Харкова в Харківську обл., та проживали там до початку 2023 року, як внутрішньо переміщені особи, що підтверджується довідками про ВПО. Крім того пояснила, що в кімнаті прохолодно, у зв?язку з відсутністю в гуртожитку централізованого опалення, та обігрівом приміщення обігрівачем, а незначна кількість продуктів була у зв?язку з тим, що вони тільки приїхали та вона ще не встигла перевезти всі речі та продукти харчування. Також пояснила, що коли в неї 04.01.2023 забирали дітей та складали у відношенні неї протокол про адміністративне правопорушення вона не могла нічого зрозуміти та пояснити, у зв?язку з тим, що не було перекладача.

Захисник в судовому засіданні просив суд закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням права на захист, оскільки ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи, глухоніма, під час складання даного протоколу не було перекладача та вона не розуміла, що відбувається. Крім того, зазначив, що до протоколу про адміністративне правопорушення не надано належних доказів щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп?яніння, та того, що діти були змерзлі та голодні, оскільки сім?я проживає у гуртожитку та якість опалення від них не залежить, а продукти харчування в сім?ї були, що підтверджується актом обстеження долученим до протоколу.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що справа підлягає закриттю за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, виходячи із наступного.

Частина 1 статті 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція ч.1 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Отже, диспозиція даної статті посилається на певне законодавство, яке передбачає виконання обов`язків. Тому, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, повинно бути доведено, які саме обов`язки не були виконані ОСОБА_1 і яким законодавством передбачене їх виконання.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 р. у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст.184 КУпАП.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Разом з тим, згідно ст. 150 Сімейного кодексу України:

1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

4. Батьки зобов`язані поважати дитину.

5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.

7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Статтею 256 КУпАП встановлено вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

З огляду на викладене, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення (серії ВАВ №344451 від 04.01.2023), інспектором СЮП ВП ХРУП №3 ГУНП в Харківській області капітаном поліції Білостоцькою Є.О., вказана норма матеріального права застосована не була, оскільки не було конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина та яких саме обов`язків така особа не виконала. Тобто інспектором не розкрито суті адміністративного правопорушення. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки та докази на підтвердження обставин зазначених в протоколі.

Крім того, ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи з дитинства, глухоніма, однак інспектором поліції їй не пропонували залучити перекладача жестової мови, а також не роз`яснювали їй право звернутися за юридичною допомогою як особі, яка не володіє державною мовою та є інвалідом.

Викладене свідчить про те, що під час складання протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 було істотно порушено та обмежено її процесуальні права, не виконано вимог щодо залучення перекладача під час складення протоколу та не були належним чином роз`яснені її права та обов`язки, в тому числі, гарантоване право користуватись юридичною допомогою захисника та інші істотні права, що передбаченіст.268 КУпАП.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (підпункт «е» п. 3 ст. 6 Конвенції) та практики ЄСПЛ перекладач необхідний у кримінальному процесі, якщо особа не розуміє або не розмовляє мовою судочинства в обсязі, достатньому для розуміння перебігу судового процесу та участі в розв`язанні питання, яке для неї мало вирішальне значення, або особа за рівнем володіння мовою не здатна на ведення свого захисту та висувати на розгляд суду свою версію без допомоги перекладача.

Верховний суд в Постанові від 03.07.2018 року (справа №176/407/17) зробив правовий висновок: Розуміння зазначених обставин охоплює виключно їх мовно-комунікативний аспект, але не стосується правового механізму здійснення захисту, оскільки перекладач надає комунікативну, а не правову допомогу, що є функцією захисника. Для констатації факту порушення права особи на захист через незабезпечення обвинуваченого послугами перекладача установлення зазначених обставин має бути «поза розумним сумнівом». При цьому чинниками для з`ясування розуміння особою зазначених обставин Конвенція та практика ЄСПЛ визначають: 1) тривалість проживання у державі ведення судочинства; 2) рівень освіти, час та місце її здобуття; мова навчання; 3) рід занять, спосіб життя та обсяг комунікації.

Європейський Суд з прав людини має сталу практику щодо розгляду справ із дотриманням права на допомогу перекладача, як однієї зі складових прав обвинуваченого на захист у контексті дотримання права на справедливий судовий розгляд, що зафіксовано у декількох рішеннях цього Суду, зокрема: «В контексті права на справедливий судовий розгляд, гарантованого ст.6-3, підпункт (е), означає, що обвинувачений, який не розуміє мови, що використовується, або не розмовляє на ній, має право на безоплатну допомогу перекладача для письмового або усного перекладу всіх документів чи заяв по порушеній проти нього справі, що необхідні йому для розуміння того, що відбувається, та гарантувати його права» (Справа "Шабельник проти України", рішення від 19 лютого 2009 року).

Таким чином, відсутність перекладача при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу у справі про адміністративне правопорушення свідчить про порушення вимог ст.268 КУпАП.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 04.01.2023 перебувала у стані алкогольного сп?яніння. Разом з тим, до протоколу про адміністративне правопорушення не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження цієї обставини (відеозапис з бодікамери, пояснення свідків, тощо).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення.

Проте, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в порушення вимог ст.251 КУпАП не зібрано доказів, які б підтверджували її вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, оскільки, як вбачається з акту обстеження умов проживання, в сім?ї продукти харчування є в незначній кількості, та діти були одягнені у верхній одяг та взуті у резинові чоботи. Разом з тим, як встановлено судовим розглядом ОСОБА_1 разом з дітьми повернулась з місця тимчасового проживання в Харківській області за декілька днів, та ще не встигла перевезти всі необхідні речі та продукти харчування, діти були одягнуті та взуті у теплі речі оскільки в приміщенні не працює центральне опалення, та їй було надано обігрівач та опалення кімнати.

Долучений до протоколу лист департаменту служб у справах дітей по Шевченківському району Харківської міської ради щодо розгляду повідомлення з КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №374 комбінованого типу «Ясочка» ХМР» не може бути доказом по справі, оскільки неможливо встановити, якою датою він датований, та з урахуванням того, що діяльності закладів дошкільної освіти тимчасово призупинена під час воєнного стану Відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», листа Міністерства освіти і науки України від 25.02.2022 No1/3276-22 «Про організацію освітнього процесу», з метою збереження життя і здоров`я учасників освітнього процесу.

Суд звертає увагу, на той факт, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним доказом по справі та обвинувачення не може ґрунтуватись лише адміністративним протоколом, без інших належних та допустимих доказів скоєння адміністративного правопорушення.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності ж до п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Тому, проаналізувавши наявні в справі докази у їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП не доведена та в діях останньої відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, в зв`язку з чим відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі відносно ОСОБА_1 слід закрити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 7, 9, 247, 284, ч. 1 ст. 184 КУпАП, суддя, -

постановила:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя І.І. Теслікова