Справа № 441/1400/22 Головуючий у 1 інстанції: Малахова - Онуфер А.М. Провадження № 33/811/1462/22 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Городоцького районного суду Львівської області від 28 жовтня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 , 24.09.2022 о 00 год. 20 хв. на вул. Комарнівська, 67 в м. Городок Львівської області, в порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР України, керував автомобілем «Mercedes-Benz C180», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, був зупинений поліцейським СРПП відділення поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області Палашованим І.І.

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову судді Городоцького районного суду Львівської області від 28 жовтня 2022 року та закрити провадження у справі.

ОСОБА_1 зазначає, що постанова прийнята без його участі та участі його захисника, копію постанови вони так і не отримали, тому строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що під час розгляду справи судом не було дотримано ст. 268 КУпАП.

Звертає увагу на те, що акт огляду не містить дати складання, тому не може бути доказом, що 24.09.2022 він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Також вказує, що в акті огляду не вказано технічного приладу за допомогою якого він проходив огляд, а зазначено лише «Drager», що унеможливлює ідентифікувати засіб та встановити його технічні характеристики.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення, повторно не з`явився. Натомість подав до апеляційного суду заяву про відкладення судового засідання з тих підстав, що його адвокат не може прибути у судове засідання призначене на 11:15 год. 12.01.2023.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судове засідання з розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 призначено на 11:15 год. 11.01.2023 і у поданій заяві ОСОБА_1 не наводить поважності причин його неявки до суду саме 11.01.2023. Щодо його покликання на неможливість участі у справі його захисника, то ОСОБА_1 не подано суду апеляційної інстанції підтверджень про укладення договору про надання правової допомоги із захисником, як і підтверджень про його зайнятість саме 11.01.2023.

Відтак, з метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення ОСОБА_1 про судове засідання, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у його відсутності.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

З огляду на те, що з копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не отримав, станом на день апеляційного перегляду, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та такий підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД№173316 від 24.09.2022 (а.с. 4) згідно з яким ОСОБА_1 , 24.09.2022 о 00 год. 20 хв. на вул. Комарнівська, 67 у м. Городку Львівської області, керував автомобілем «Mercedes-Benz C180», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Drager 0415». Результат 2,44%о, тест №1147, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР , за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху встановлено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У своїй постанові Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у справі №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Викладені у протоколі обставини підтверджуються наявним у матеріалах справи записом з камер спостереження патрульних, з якого слідує, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за керування транспортним засобом з не пристебнутим ременя безпеки. Під час спілкування із ОСОБА_1 , поліцейські виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі. ОСОБА_1 вказав, що вживав пиво та погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу. За наслідками огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат 2, 44%о.

Викладені в протоколі обставини підтверджуються даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 7), огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння. Проба проведеного за допомогою приладу «Drager 0415» огляду показала позитивний результат 2,44 ‰, що також стверджується роздруківкою приладу (а.с. 6).

Доводи апеляційної скарги про те, що акт огляду не містить дати складання не може бути підставою для скасування постанови, оскільки відомості зазначені в акті огляду збігаються із подіями, які зафіксовані на нагрудних камерах працівників поліції та викладені у протоколі, і такі не спростовують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд не вважає слушними доводи апелянта про те, що не зазначення повної назви приладу за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд унеможливлює ідентифікувати засіб та встановити його технічні характеристики.

З наявної у матеріалах справи роздруківки приладу «Drager» вбачається, що ОСОБА_1 24.09.2022 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820», № тесту 1147 результат огляду 2,44%о (а.с. 6).

Так, пунктами першим та третім розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735, передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Пунктом 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016. Таким чином, газоаналізатори (алкотестери) виробництва компанії «Drager Safety AG &aпо; Co KGaA», Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

За таких умов, огляд ОСОБА_1 проведений за допомогою технічного приладу, який можна ідентифікувати, яким дозволено такий огляд, отже результат тесту приладу «Drager Alcotest 6820» є допустимим доказом у справі, тому суд обгрунтовано поклав такий в основу доведеності вини останнього.

Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи.

Співставивши усі наявні у справі докази з фактично дослідженими у справі обставинами, та й зі змістом обставин, що ставляться у вину ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що матеріалами провадження доведено наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, чим спростовуються доводи апеляційної скарги.

Ураховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги про те, що суддею першої інстанції не з`ясовано всі фактичні обставини справи, не досліджено та не надано належної оцінки доказам, є безпідставними.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, зі сторони працівників поліції, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст.130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Городоцького районного суду Львівської області від 28 жовтня 2022 року.

Постанову судді Городоцького районного суду Львівської області від 28 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Урдюк Т.М.