Справа № 462/6155/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2023 року Суддя Залізничного районного суду м. Львова Пилип`юк Г.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, проживає:

АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 362777 від 03.11.2022 року, вбачається, що 03.11.2022 року о 03 год. 00 хв. у м. Львові на перехресті Городоцька-Станційна ОСОБА_1 керував автомобілем "VOLKSWAGEN PASSAT" номерний знак НОМЕР_1 з явними озаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, не чітка вимова, не стійка хода. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі водій відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вини у вчиненому правопорушенні не визнав, зазначив, що транспортним засобом, що зазначений у протоколі, не керував, вказав, що керувала транспортним засобом інша особа, яка про це і зазначала при складенні протоколу. Він сидів на задньому сидінні автомобіля, не пересідав, працівники поліції не бачили, хто керував автомобілем, однак, незважаючи на це, склали протокол відносно нього, хоча і він, і інші особи, які були в автомобілі, не вказали, що він керував транспортним засобом. Просить закрити справу за відсутністю в його діях складу адміністративного правопрушення.

Захисник Зарічний І. Я. в судовому засіданні просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що жодними доказами не підтверджено факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . З оглянутого відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що у ньому відсутній момент виявлення та зупинки транспортного засобу. В даному транспортному засобі перебували 3 особи, серед яких був ОСОБА_1 , який вийшов із задніх дверей автомобіля. Працівникам поліції не було відомо, хто керував транспортним засобом, що підтверджується на відео № 8-9, оскільки вони розпитували тривалий час, хто з осіб був за кермом, просили свідка пред`явити водійське посвідчення. Після того, як приїхали інші працівники патрульної поліції, з мотивів особистої непрязні, вирішили звинуватити ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення, що підтверджується відео № 9,14. ОСОБА_1 неодноразово повідомляв, що він не керував транспортним засобом та вимагав надати йому докази на підтвердження керування. Працівники не надавали йому відео, а потім самі визнали, що на відео не видно, хто керував транспортним засобом (відео № 13). Незважаючи на те, що при складенні відносно ОСОБА_1 протоколу, один з пасажирів повідомив працівників поліції, що він керував транспортним засобом, однак працівниками поліції дана обставина не бралася до уваги. Вказав, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи, оскільки це є порушенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 130 КУпАП, вбачається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом даного правопорушення є особа, яка керує транспортним засобом. Відповідно доп. 1.10 Правил дорожнього руху, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306(далі за текстом -ПДР) водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час рухудля зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Свідок ОСОБА_2 , будучи попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, в судовому засіданні зазначив, що близько 02 год. 00 хв. до нього зателефонував ОСОБА_1 та попросив його підвезти до м. Львова. По дорозі до Львова вони заїхали на заправку, при виїзді він відволікся на телефон та проїхав на червоне світло, після чого почув сирену поліції. За декілька метрів зупинився та пересів на праве переднє крісло, щоб уникнути відповідальності. Працівники поліції з незрозумілих причин почали складати протокол відносно ОСОБА_1 , незважаючи на те, що він повідомляв, що транспортним засобом керував не ОСОБА_1 , а він. ОСОБА_1 спав на задньому сидінні транспортного засобу. Додав, що аналогічні пояснення ним було дано до Управління патрульної поліції у Львівській області, у якому, зокрема, він зазначав, що це він керував транспортним засобом.

Судом в присутності учасників провадження ретельно оглянуто відео з нагрудних камер працівників поліції, які долучено до матеріалів справи. Зокрема встановлено, що з даного відео не вбачається момент зупинки транспортного засобу та особи, яка керувала транспортним засобом. Навпаки, прибувши на місце події, працівники поліції з`ясовували, хто перебував за кермом транспортного засобу. З жодного з оглянутих та долучених до матеріалів справи 3 дисків не вбачається того, що працівники поліції встановили особу, яка керувала транспортним засобом. При цьому з цього ж запису встановлено, що ОСОБА_1 зазначав, що він не керував транспортним засобом, а тому працівники поліції не вправі ставити йому вимогу про проходження огляду на стан сп`яніння. В подальшому інша особа, яка була присутня на місці зазначила, що це він керував транспортним засобом. Працівниками поліції з їхніх розмов зазначалося, що вони можуть встановити, хто перебував за кермом з камер на автозаправці, однак з тих же розмов між працівниками поліції вбачається, що з камер встановити не можливо, оскільки особа не виходили з автомобіля. Таким чином, всі практично записи, які долучені до справи, це з`ясування працівниками поліції, хто керував транспортним засобом та їхні особисті розмови. Однак, жодних доказів на підтвердження вини вони не містять.

Як зазначено у п.4 Рішення Конституційного Суду України N 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року по справі N 1-34/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62).

За таких обставин, враховуючи даний конституційний принцип, в справі не встановлено жодного належного, об`єктивного та обґрунтованого доказу, який би беззастережно вказував на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім цього, у самому протоколі міститься виправлення у даті складення протоколу про вчинене адміністративне правопорушення.

За наведених обставин, на думку суду, у справі відсутні належні та допустимі докази, що ОСОБА_1 керував автомобілем "VOLKSWAGEN PASSAT" номерний знак НОМЕР_1 , тому суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.247, 251, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ухвалив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: Г. М. Пилип`юк