ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/25164/22

Провадження № 33/4820/86/23

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Бачук К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.

За постановою суду, 12 листопада 2022 року о 23 год. 12 хв., ОСОБА_1 , керував по 265 км. а/д М30 Стрий-Ізварине автомобілем «Daewoo Sens», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Вважає, що його безпідставно було зупинено працівниками поліції.

Зазначає, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», оскільки бажав пройти такий огляд в медичному закладі, однак працівники поліції йому в цьому відмовили.

Крім того, працівники поліції не надали йому можливості викласти письмові пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення. Копію протоколу йому вручено не було.

Стверджує, що не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, чим порушено його право на захист.

Разом з тим, просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що такий пропущений з поважних причин.

Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки такий пропущений з поважних причин. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього. Копія постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2022 року була направлена ОСОБА_1 19 грудня 2022 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи супровідним листом (а.с. 14). З клопотання про поновлення строку вбачається, що ОСОБА_1 про існування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності дізнався з Єдиного реєстру судових рішень 19 грудня 2022 року. Згідно з відміткою на штемпелі вхідної кореспонденції суду з апеляційною скаргою звернувся 20 грудня 2022 року.

Враховуючи, що доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з поважних причин не спростовуються матеріалами справи, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст. 129 ч. 1 п. 8 Конституції України), клопотання підлягає задоволенню, а строк на подачу апеляційної скарги поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, вказані вимоги закону місцевим судом дотримані не в повній мірі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи та не узгоджуються із наявними в матеріалах справи доказами, які були неповно досліджені судом з точки зору їх допустимості.

Процедура та порядок огляду на стан сп`яніння регламентуються ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Доводи ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції процедури проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння знайшли своє підтвердження в апеляційному суді.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Тобто, законодавством чітко визначено, коли у працівників поліції виникає право проводити огляд на стан сп`яніння водіїв транспортних засобів, а саме: у працівників поліції мають бути підстави вважати, що водії перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як вбачається з відеозапису, наявного в матеріалах справи, явних ознак алкогольного сп`яніння в ОСОБА_1 , а саме як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя - не видно.

Під час спілкування з поліцейськими, водій поводив себе адекватно, висловлював свої заперечення, його поведінка цілком відповідала обстановці.

Також переглядом відеозапису встановлено, що працівниками поліції автоматично було названо водію декілька ознак алкогольного сп`яніння, при цьому не було зафіксовано порядок перевірки виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. З відеозапису вбачається, що у ОСОБА_1 була адекватна поведінка, зрозуміла, чітка мова.

Більше того, із письмових пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», а також у медичному закладі. Втім, в письмових поясненнях свідків відсутні відомості про те, чи були наявні в ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння. Тобто, ознаки, на підставі яких ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Окрім цього, як встановлено матеріалами справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 , таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Тобто, на думку апеляційного суду, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, у відповідності до вимог ст. 2652 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху.

Однак, всупереч чинному законодавству про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить виданий ОСОБА_1 тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_2 , що також викликає сумнів наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а відповідно і перебування його в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що працівником патрульної поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушенні вимоги КУпАП та Інструкції, а судом першої інстанції при розгляді справи на ці порушення не було звернуто уваги, що в подальшому потягло за собою прийняття незаконного рішення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог п.11 розділу ІІ Інструкції, який передбачає, що оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, наявні у справі докази, не підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.