Справа № 699/130/23
Номер провадження № 3/699/118/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2023 м. Корсунь-Шевченківський

Суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської Літвінова Г.М., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 13.04.2005 Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області, РНОКПП НОМЕР_2 , інші дані суду не відомі,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від Корсунь-Шевченківського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) надійшов адміністративний матеріал щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 183-1 КУпАП, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 07.02.2023 № 1 (далі протокол).

З протоколу вбачається, що при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-113, виданого Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області 12.02.2009, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 150 грн на кожну дитину до досягнення кожною дитиною повноліття, державним виконавцем установлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 183-1 КУпАП, оскільки у результаті вище вказаних дій у боржника утворилася заборгованість у розмірі 144721,58 грн, що перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців. В період з 01.08.2022 по 01.02.2023 (тобто за 6 місяців) сума заборгованості становить 16464 грн.

До матеріалів справи додано копію виконавчого листа Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області, копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2009, виклик виконавця від 01.07.2023 № 993, довідки-розрахунки заборгованості по аліментам від 07.02.2023 № 994, копії письмових пояснень ОСОБА_1 від 16.01.2019 та від 05.05.2021, копію акта державного виконавця від 08.05.2020, лист стягувачці від 12.10.2022, копії постанов про встановлення тимчасових обмежень стосовно боржника та про накладення на нього штрафу.

Справа двічи призначалася до розгляду. Щодо кожного засідання ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про дату, час та місце слухання справи, однак жодного разу у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяви до суду не направляв.

Таким чином, ужиті заходи не сприяли досягненню мети забезпечення участі в судовому засіданні особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (див. у т.ч. постанову ВС від 15.05.2019 по справі № 0870/8014/12).

Указане узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини від 14.10.2003 у справі «Трух проти України», від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», від 26.04.2007 у справі «Шевченко проти України», відповідно до яких в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

За таких обставин суд уважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, відповідальність за цією статтею настає в разі несплати аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Положеннями ч. 2 ст. 183-1 КУпАП передбачено відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Частина 3 ст. 183-1 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті.

Протокол складено за ч. 3 ст. 183-1 КУпАП. Проте до матеріалів справи не додано належного доказу на підтвердження притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протягом року за ч.ч. 1 чи 2 ст. 183-1 КУпАП.

Крім того, суть адміністративного правопорушення, яка зазначена у протоколі, не відповідає диспозиції ч. 3 ст. 183-1 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків, а також іншими документами.

Таким чином, суд дійшов висновку, що адміністративний матеріал не містить достатньо допустимих доказів для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 183-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що відповідно до положень КУпАП України, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати ані фактичні обставини, ані кваліфікацію, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд законодавчо позбавлений права збирати докази вини (брати на себе функції обвинувачення). Це підтверджено не тільки міжнародним правом, але і національною судовою практикою. Принцип диспозитивності є одним із засадничих в українському та міжнародному судочинстві.

Крім того, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією з засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Направлений на розгляд суду адміністративний матеріал не містить відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та щодо наявності в її діях складу адміністративного правопорушення або і самої події.

Враховуючи наведений судом аналіз положень закону та наданих доказів, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 183-1 КУпАП, а отже з цих підстав провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності слід закрити на підставі ст. 247 КУпАП.

Оскільки стягнення судового збору передбачено законом лише при накладенні адміністративного стягнення, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 188-3, 283-284 КУпАП, на підставі ст. 247 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за протоколом про адміністративне правопорушення від 07.02.2023 № 1 щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 183-1 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 13.04.2005 Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області, РНОКПП НОМЕР_2 , інші дані суду не відомі - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд протягом десяти днів з дня винесення даної постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя Літвінова Г.М.