Справа № 643/1039/23
Провадження № 3/643/960/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м.Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Кононенко Т.О., розглянувши матеріал, що надійшов з Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4,124 КУпАП -

встановив:

13.01.2023 року о 13-45 год., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Subaru Forester д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Харків, по вул. Ак. Павлова, буд.51Б, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та скоїла зіткнення з автомобілем KIA Sportage д.н.з. НОМЕР_2 ., після чого з невідомих причин залишила місце ДТП, чим порушила вимоги п. 13.1 ПДР. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явилася, вину не визнала та повідомила, що в той день вона їхала до чоловіка в лікарню, якого було прооперовано, дуже хвилювалась та зазначила, що це складний поворот, а те що потрапила в ДТП не помітила. Припустила, що пошкодження автомобіля сталося від даного ДТП.

Суд, вислухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши докази по справі, доходить висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, виходячи з наступного.

Факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами адміністративної справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 078526 від 01.02.2023 року, письмовими поясненнями.

Даючи оцінку зібраним доказам в їх сукупності, суд вважає, що дорожньо-транспортна пригода мала місце внаслідок порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_1 , а саме 13.1. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Більш того, будь-які спеціальні знання для встановлення вини особи у вказаній дорожньо-транспортній пригоді не потрібні, оскільки причинами ДТП, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, стало невиконання вимог ПДР водієм ОСОБА_1 , а не будь-які інші факти, що пов`язані з технічними особливостями автотранспортних засобів і встановлення яких потребує спеціальних знань.

Згідно з нормами КУпАП, суду належить вирішити правове питання щодо факту порушення ПДР України. Данні, які наявні в матеріалах справи, дають достатньо підстав зробити висновок з цього правового питання без спеціальних знань.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини.

Обставини, що обтяжують або пом`якшують адміністративну відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлені.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу та не позбавляти його права керування транспортними засобами.

Крім того, в порядку ст. 40-1 КУпАП з правопорушника ОСОБА_1 , на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 536,80 грн.

Однак, суд, доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно складеного протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 078527 від 01.02.2023, 13.01.2023 року о 13-45 год., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Subaru Forester д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Харків, по вул. Ак. Павлова, буд.51Б, стала учасником ДТП та після чого з невідомих причин залишила місце ДТП,

Відповідно до п. 2.10а Правил дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Статтею 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху України, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення працівниками міліції заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

З пояснень ОСОБА_1 в судовому засідання встановлено, що вона не мала наміру приховування факту дорожньо-транспортної пригоди або обставин її скоєння, оскільки не помітила та навіть не думала, що могла пошкодити автомобіль.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Даних щодо умислу ОСОБА_2 на залишення місця пригоди, до якої вона була причетна, матеріали справи не містять, в судовому засіданні не надані.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України.

На підставі викладеного, суд вважає, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, тому провадження за ст. 122-4 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 9, 401, 122-4, 124, 283, 284 КУпАП, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп. на користь держави.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 122-4 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення постанови апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Т.О.Кононенко