Провадження № 33/801/950/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошин С. В.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О., за участі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , роз-глянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Вінницького міського су-ду Вінницької області від 21 вересня 2023 року про притягнення до адміністра-тивної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянина України, укра-їнця, керівника зареєстрованого у АДРЕСА_1 ТОВ «Сілек-трікс», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкаючого у АДРЕСА_3 , за частиною першою статті 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення від 16 липня 2023 року серії ААБ № 117623, складеним о 21.10 годині у м. Вінниці по вул. Пирогова, 109-В поліцейською взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП у Він-ницькій області ДПП сержантом поліції Поповською Я. О., увечері 16 липня 2023 року о 19.50 годині у м. Вінниці по вул. Привокзальній, 106 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Lexus», державний номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан ал-когольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку лікарем-наркологом Комунального некомерційного підприємства «Центр тера-пії залежностей» Вінницької обласної рад» та підтверджується висновком ме-дичного закладу від 16 липня 2023 року № 0863, за висновком якого встанов-лений результат у 0,97‰. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення ви-мог пункту 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21 ве-ресня 2023 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 536,80 гривень судового збору.

Не погоджуючись із такою постановою судді суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржує її в апеляційному порядку, просить дану постанову скасу-вати, провадження у справі закрити на підставі пункту першого статті 247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважаючи оскаржувану постанову суду незаконною, необґрунтованою, винесе-ною за невідповідності висновків суду обставинам справи, з грубим порушен-ням норм матеріального та процесуального права, скаржник, обґрунтовуючи власну апеляційну скаргу, зазначає про неврахування судом його пояснень, зо-крема, щодо відсутності доказів керування ним транспортним засобом. Авто-мобіль не був зупинений працівниками поліції, що підтверджується матеріала-ми відеозапису, правоохоронці підійшли до його припаркованого автомобіля, а він знаходився поблизу автомобіля та відразу ж повідомив поліцейським, що не керував транспортним засобом. Відповідно, ураховуючи факт не перебування транспортного засобу у русі, та за відсутності підстав вважати, що особа керу-вала транспортним засобом, ОСОБА_1 , за його позицією, не підлягав ог-ляду на стан алкогольного сп`яніння, а вимога поліцейського щодо проходжен-ня огляду є незаконною. Одночасно ОСОБА_1 вважає відеозапис з нагруд-ної камери поліцейського неналежним доказом через відсутність запису події у проміжок часу з 19.50 до 20.02 години, тобто, відеозапис, на думку скаржника, не є безперервним. ОСОБА_1 також вважає недійсними результати прове-деного огляду на стан сп`яніння, з огляду на те, що мундштук технічного прис-трою має бути герметично запакований, але відеозаписом не зафіксовано розпа-кування мундштука. Окрім того другий забір повітря водієм було проведено за допомогою мундштука, який уже був використаний при першому заборі по-вітря. ОСОБА_1 також вказує, що належним доказом перебування водія в стані алкогольного сп`яніння є висновок, зроблений на підставі медичного огляду, що наданий особі безпосередньо після огляду. Однак висновок щодо результатів медичного огляду № 0863 не містить його підпису, а значить йому не вручався, тому, зрештою, є недійсним. Скаржник заперечує роз`яснення йо-му поліцейськими його прав, вважає, що відповідний запис у протоколі про ад-міністративне правопорушення не відповідає дійсності, а сам протокол є нена-лежним та недопустимим доказом. У свою чергу поліцейськими порушені ви-моги статті 266 КУпАП, оскільки у матеріалах справи відсутні докази відсторо-нення водія від керування транспортним засобом.

Заслухавши пояснення по апеляційній скарзі особи, притягнутої до адмі-ністративної відповідальності, ОСОБА_1 , дослідивши матеріали цієї адмі-ністративної справи, ретельно проаналізувавши наявні у ній докази у їх сукуп-ності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задово-ленню не підлягає з огляду на наступне.

Згідно із частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений до-водами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено не-правильне застосування норм матеріального права або порушення норм проце-суального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не дослі-джувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адмі-ністративні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясу-вання обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до норм статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністра-тивне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та ін-ші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення-ми особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при розгля-ді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчи-ненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішен-ня справи.

Як убачається із матеріалів справи, зокрема, протоколу про адміністратив-не правопорушення від 16 липня 2023 року серії ААБ № 117623, складеного о 21.10 годині у м. Вінниці по вул. Пирогова, 109-В, 16 липня 2023 року о 19.50 годині у м. Вінниці по вул. Привокзальній, 106 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Lexus», державний номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння про-водився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у ліка-ря-нарколога та підтверджується висновком цього медичного закладу від 16 липня 2023 року № 0863, результат у якому зазначений у 0,97‰. Тобто під час керування транспортним засобом ОСОБА_1 перебував у стані алкоголь-ного сп`яніння ( алкотест 6820 - 1,10‰, алкотест 6820 - 0,97‰ ). Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог пункту 2.9а Правил дорожнього ру-ху. До протоколу також доданий рапорт поліцейського РР Б УПО у Вінницькій області старшого сержанта поліції Болановича Д. М., з якого слідує, що 16 липня 2023 року о 19.30 годині по вул. Привокзальній був зупинений автомо-біль «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_2 , який здійснював розво-рот на даній вулиці на пішохідному переході. При спілкуванні із водієм зупи-неного транспортного засобу, яким виявився ОСОБА_1 , у нього були вияв-лені явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порож-нини рота. На запитання чи вживав водій алкогольні напої він повідомив, що випив одну пляшку вина та пляшку шампанського. Надалі про цю подію було повідомлено оперативного чергового поліції та відправлено екіпаж «Юнкер-107» для наступного з`ясування обставин.

До матеріалів адміністративної справи доданий рапорт поліцейської, якою складений протокол про адміністративне правопорушення, де вказано про те, що 16 липня 2023 року о 19.50 годині під час несення служби у складі наряду «Юнкер-107» їх було направлено оперативним черговим «Юнкер-55» за адресою: вул. Привокзальна, 106 у м. Вінниці, де наряд «Замок-2» зупинив во-дія ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «Lexus IS 250», державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога у КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР», вис-новок виявився позитивним - 0,97‰. Подія фіксувалася нагрудними порта-тивними відеореєстраторами № 470765, № 470795.

Також у матеріалах справи наявний відеозапис з нагрудних камер полі-цейських, яким зафіксована хронологія події 16 липня 2023 року за участі ОСОБА_3 від моменту прибуття екіпажу поліції на місце події і до оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопору-шення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, суд першої інс-танції виходив із того, що його вина у вчиненні адміністративного правопо-рушення цілком доведена матеріалами справи, а саме наявними у ній вищеза-значеними доказами. За викладених фактичних та об`єктивних обставин з вис-новком судді суду першої інстанції належить погодитися; у діях ОСОБА_1 дійсно наявний склад правопорушення, його правильно та обґрунтовано визна-но винним за частиною першою статті 130 КУпАП.

Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до частини першої статті 130 КУпАП особа несе відпові-дальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотич-ного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водія, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння чи під впливом таких лі-карських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засо-бом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан ал-когольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що зни-жують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, Інс-трукцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкоголь-ного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарсь-ких препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою нака-зом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, встановлений чіткий алгоритм дій щодо проведення огляду водія на стан алкогольного ( іншого ) сп`яніння і оформлення його результатів. Відповідно до пунктів другого, тре-тього, шостого розділу І вказаної Інструкції огляду на стан сп`яніння підляга-ють водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алко-гольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення коорди-нації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна за-барвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транс-портного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я України та Держспоживстандар-том; лікарем закладу охорони здоров`я ( у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеці-альну підготовку ). Встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно із вимогами згаданої Інструкції.

Оскаржуючи постанову суду першої інстанції, ОСОБА_1 вказує про відсутність доказів щодо керування ним транспортним засобом, а отже він не підлягав огляду на стан сп`яніння, відповідно вимога поліцейських щодо проходження огляду та огляд на стан сп`яніння є незаконними.

Однак апеляційний суд із такими аргументами скарги погодитися не може, оскільки із матеріалів справи, а також долученого до неї відеозапису з нагруд-них камер поліцейських безспірно убачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений нарядом поліції «Замок-2» після здійснення ним розвороту на пішохідному переході по вул. Привокзальній у м. Вінниці. Тобто спростувати належним чином зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом неможливо. У водія вбачалися ознаки алкогольного сп`яніння, тому для наступного з`ясування обставин черговим поліцейським був направлений екіпаж поліції «Юнкер-107». Виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння є підставою для проведення медичного огляду, тому унаслідок безумовного доведення факту керування ним транспортним засобом вимога поліцейських після прибуття на місце щодо проходження огляду на стан сп`яніння є законною.

Медичний огляд ОСОБА_1 з його згоди проводився у медичному за-кладі КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» Вінницької обласної ради» та згідно із вис-новком від 16 липня 2023 року № 0863 за результатами огляду водій перебував у стані алкогольного сп`яніння ( алкотест 6820 - 1,10‰, алкотест 6820 - 0,97‰ ).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на недійсність висновку медичного огляду від 16 липня 2023 року № 0863 у зв`язку із тим, що під час проведення його огляду було використано мундштук, який не був герметично запакований, а другий забір повітря було проведено за допомогою уже вико-ристаного мундштука, що вказує на порушення порядку проведення огляду; до того ж йому не був вручений висновок щодо результатів огляду, про що свід-чить відсутність його підпису про ознайомлення із висновком.

Такі аргументи скаржника слід визнати необґрунтованими, оскільки за да-ними наявного у справі відеозапису безумовно убачається, що ОСОБА_1 був повідомлений про застосування газоаналізатора та стерильність використо-вуваного мундштука, він без жодних зауважень виконував вказівки лікаря під час проведення огляду та самостійно стверджував про вживання алкоголю та кількість спожитого. Необхідно зазначити, що право водія на оскарження вис-новку за результатами медичного огляду передбачене пунктом чотирнадцятим Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з ме-тою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або пе-ребування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Мі-ністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103. Проте із матеріалів справи не убачається, що ОСОБА_1 оскаржував висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з підстав його неповноти або неправильності якщо він вва-жав висновок неправильним. Також не є спроможними твердження скаржника про недійсність висновку медичного огляду від 16 липня 2023 року № 0863 че-рез відсутність у ньому його підпису. Знову ж таки, із відеозапису з нагрудної камери поліцейського слідує, що ОСОБА_1 із висновком ознайомлювався, але його зіпсував, що зумовило необхідність для медичного працівника повтор-ного заповнення бланку висновку із вказівкою про ознайомлення із результа-тами огляду з метою недопущення повторного псування бланку. Окрім того, отримавши власний примірник висновку, ОСОБА_1 розписався про це у відповідному журналі медичної установи.

Суд критично оцінює доводи скаржника про неналежність як доказу віде-озапису з нагрудних камер поліцейських через відсутність відеофіксації у про-міжок часу з 19.50 години до 20.02 години, оскільки поліцейські прибули на місце події за направленням оперативного чергового о 20.02, тому відеофікса-ція подій до моменту прибуття поліцейських апріорі не могла здійснюватися. У решті відеозапис з нагрудної камери поліцейських є безперервним, ним повніс-тю зафіксовані події 16 липня 2023 року.

За обставин, що мають місце у цій справі, об`єктивно неможливо спро-стувати належним чином зафіксований факт перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та на-лежним чином зафіксованих результатів проведення його огляду на стан сп`я-ніння, що вказує на наявність у його діях складу адміністративного правопо-рушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. Зважаючи на встановлені судом обставини, досліджені у ході судового розгляду докази, зо-крема, переглянувши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, апеляцій-ний суд дійшов висновку, що аргументи та доводи апеляційної скарги абсолют-но не відповідають дійсності щодо обставин події, яка мала місце 16 липня 2023 року за участі водія ОСОБА_1 , вони не можуть бути узяті судом до уваги, оскільки повністю спростовані наявними у матеріалах справи належними та допустимим доказами.

Аргументи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, а відповідний запис у протоколі про адміністративне правопору-шення не відповідає дійсності, суд до уваги не бере; такі доводи цілком спро-стовуються відеозаписом, з якого слідує, що ОСОБА_1 поліцейською пов-ністю роз`яснювалися його права.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних вис-новків суду першої інстанції, наведених в оскаржуваній постанові суду від 21 вересня 2023 року, оскільки вина ОСОБА_1 як правопорушника у вчиненні 16 липня 2023 року адміністративного правопорушення, передбаченого части-ною першою статті 130 КУпАП, цілком доведена сукупністю матеріалів справи та зібраними у ній доказами.

Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто пере-буває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене у статті 6 цієї Конвенції, згідно з пунктом першим якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і без-стороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про вико-нання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на-ціональні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав лю-дини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права.

Вимога пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і осно-воположних свобод щодо обґрунтування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожний довід заявника. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, Європейський суд з прав людини, від 10 лютого 2010 року; Проніна проти України, № 63566/00, § 23, Європейський суд з прав людини, від 18 липня 2006 року). Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості до-казів або їх оцінки, що є предметом регулювання у першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як пра-вило, з точки зору наявності у ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови у прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто, та-кими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді впли-нути на результат розгляду справи.

Наведені в апеляційній скарзі аргументи у цілому та об`єктивно не свід-чать про порушення судом першої інстанції при розгляді адміністративної спра-ви стосовно ОСОБА_1 норм матеріального чи процесуального права, не спростовують правильний висновок судді суду першої інстанції щодо його винуватості, оскільки його вина у вчиненні 16 липня 2023 року адміністратив-ного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, повністю доведена матеріалами справи. З урахуванням наведеного посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі апеляційний суд визнає необґрунтованими та не знаходить законних підстав для їх задо-волення. Апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що розгляд адмініс-тративної справи відносно ОСОБА_1 здійснений судом першої інстанції ґрунтовно, об`єктивно, неупереджено та справедливо, у послідовний спосіб, із застосуванням виключно правового підґрунтя процедури, визначеної КУпАП.

З огляду на викладене апеляційний суд не знаходить законних, ґрунтовних та об`єктивних підстав для скасування правильної, належно умотивованої та справедливої постанови судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП.

Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задово-лення.

Постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21 вересня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Вінницького апеляційного суду Т. О. Денишенко