Справа № 308/7199/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
19.10.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисниці, адвокатки Дубровської О. М., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Дубровська О. М.,
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 травня 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, солдата, стрільця-радіотелефоніста 3 взводу 2 роти 2СБ в/ч НОМЕР_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Згідно з постановою, 10.03.2023, приблизно 20 год 00 год, солдат ОСОБА_1 у нетверезому стані, перебував на території військової частини № НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 , під час дії правового режиму воєнного стану, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 cт. 172-20 КУпАП.
Постановами судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.03.2023 та 05.04.2023, матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 172-20 КУпАП повернуто до військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, для доопрацювання.

Матеріали вказаної справи після доопрацювання повернуто до суду разом із листом від 03.05.2023, за підписом командира ОСОБА_2 , в якому зазначено що командиром військової частини прийнято рішення щодо скасування протоколу від 11.03.2023 серія НГУ від 31.03.2023. Просить суд прийняти рішення щодо притягнення до адміністративної відповідальності солдата ОСОБА_1 за ч.3 ст. 172-20 КУпАП згідно із складеним протоколом серії НГУ №260523 від 31.03.2023.

В апеляційній скарзі адвокатка Дубровська О. М. вказує на незаконність постанови, просить її скасувати. Стверджує, що місцевий суд не врахував той факт, що протокол складено на 21 день після виявлення адміністративного правопорушення. Вважає, що у матеріалах справи відсутні докази того, що 10.03.2023 уповноваженою особою військової частини № НОМЕР_1 солдату ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», і те, що ОСОБА_1 відмовився від такого огляду. Натомість, у порушення вимог процедури та порядку, ОСОБА_1 одразу був доставлений до закладу охорони здоров`я для проведення освідування. Звертає увагу на те, що у медичному висновку відсутні відомості про те, у який спосіб був проведений огляд. Акту медичного освідування взагалі немає у матеріалах справи. Стверджує, що ОСОБА_1 заперечував перебування у стані алкогольного сп`яніння і вимагав, щоб у нього взяли на дослідження кров, однак вказані вимоги були проігноровані. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисниці, адвокатки Дубровської О. М., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП у діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.

Так, місцевий суд обґрунтовано визнав належним доказом у справі протокол про військове адміністративне правопорушення серії НГУ №250523 від 31.03.2023, з якого убачається, що 10.03.2023, приблизно 20 год 00 год, солдат ОСОБА_1 перебував на території військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 у нетверезому стані, під час дії правового режиму воєнного стану, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 cт. 172-20 КУпАП. Даними протоколу підтверджується, що такий складено у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та за особистої участі ОСОБА_1 , який своїми підписами підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений.

У протоколі, окрім іншого, містяться письмові пояснення ОСОБА_1 , який заперечив факт вживання ним алкогольних напоїв, натомість зазначив, що вживає знеболювальні медичні препарати від печії. З висновками лікаря про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння не погоджується.

У висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №508 від 10.03.2023 лікар констатував, що ОСОБА_1 пройшов освідування у «ЗОМЦПЗ та МЗ», відтак за результатами огляду ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а. с. 2).

Також до протоколу долучено копію тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 виданого ОСОБА_1 від 07.09.21 (а. с. 4) та копію постанови судді Ужгородського міськрайонного суду від 07.09.2022 (справа №308/10586/22) відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 172-20 КУпАП (а. с. 5).

Зібрані у справі докази у їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що уповноважена на складання протоколу особа полковник ОСОБА_5 був упереджений під час виконання своїх функціональних обов`язків, що у нього були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, такі не додано до апеляційної скарги, і сторона захисту під час розгляду апеляційної скарги на такі не посилалася.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть підтвердити факт зацікавленості полковника ОСОБА_5 у результатах розгляду справи, - такі дані відсутні у матеріалах справи, їх не додано і до апеляційної скарги. Відтак, апеляційний суд доходить висновку, що полковник ОСОБА_5 при виконанні своїх посадових обов`язків діяв виключно у межах наданих йому повноважень.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги жодних підтверджуючих відомостей, які вказують на те, що стосовно ОСОБА_1 з боку уповноважених на складання протоколу осіб були вчинені незаконні методи, примус чи інші дії, стороною захисту не додано доказів, які можуть свідчити про цей факт.

При цьому місцевим судом правильно встановлено фактичні обставини справи та констатовано, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП доведена належними та достатніми доказами.

На переконання апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог, передбачених ст.256 КУпАП, тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав відомості, що у ньому містяться, як належні докази у справі про адміністративне правопорушення.

Приймаючи судове рішення апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Так, ч. 1 ст. 172-20 КУпАП передбачено, що розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння - тягнуть за собою накладення штрафу або арешт з утриманням на гауптвахті.

Відповідно до ч.3 ст.172-20 КУпАП дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, - тягнуть за собою накладення штрафу або арешт з утриманням на гауптвахті.

Згідно з вимогами ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який продовжувався.

З протоколу про військове адміністративне правопорушення та інших письмових доказів убачається, що 10.03.2023, приблизно о 20 год 00 хв, солдат ОСОБА_1 мав очевидні ознаки алкогольного сп`яніння, тому його було направлено до КНП КНП «ЗОМПЗ та НЗ» на освідування, відтак медичним висновком №508 підтверджується, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, є суспільні відносини у сфері військової дисципліни, належне несення військової служби.

За таких обставин, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП об`єктивно доведена зібраними по справі доказами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дії ОСОБА_1 , які полягають у тому, що ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки військової служби протягом всього робочого дня на території військової частини або в іншому місці роботи (занять), у тому числі поза військовою частиною і під час виконання державних обов`язків в умовах особливого періоду, перебував у нетверезому стані та протягом року якого було піддано адміністративному стягненню за таке саме порушення, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП.

Щодо тверджень апелянтки про невідповідність висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові, фактичним обставинам справи, то вони є необґрунтованими, оскільки вчинене ОСОБА_1 порушення є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП, викладені у постанові висновки підтверджені належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом у порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.

Апеляційним судом визнаються безпідставними і такими, що не підтверджені жодними доказами доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не слід вважати належним доказом у справі, оскільки відомості, що містяться у ньому свідчать про те, що протокол складено на 21 день після виявлення адміністративного правопорушення.

Відхиляючи твердження апелянтки в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що матеріалами справи підтверджується, що постановами Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.03.2023 та 05.04.2023, матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернуто до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, для доопрацювання.

Надані, матеріали справи повернуто до суду після доопрацювання разом із листом від 03.05.2023, за підписом командира ОСОБА_6 .

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що протокол серії НГУ №260523 про військове адміністративне правопорушення від 31.03.2023, відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки у ньому містяться дані про час, місце та обставини вчинення правопорушення, він підписаний свідками та особою відносно якої складено протокол ОСОБА_1 . Підстав для сумнівів про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може вважатися належним доказом у справі, апеляційний суд не вбачає, оскільки стороною захисту не надано жодних доказів на підтвердження цього.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд за допомогою приладу «Драгер», натомість його одразу було направлено до закладу охорони здоров`я для проходження освідування, що є порушенням порядку та процедури проведення огляду, - апеляційний суд визнає такими що не впливають на правильність висновків місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Так, порядок огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, встановлений статтею 266-1 КпАП України.

Частинами 2, 4-6 статті 266-1 КпАП України встановлено, що огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, апеляційний суд вважає, що освідування ОСОБА_1 проведено з дотриманням вимог статті 266-1 КпАП України, тобто у встановленому законом порядку у медичному закладі, який входить у перелік тих, яким надається право проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Так, висновком щодо результатів медичного огляду №508 від 10.03.2023, констатовано, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Висновок стороною захисту не оскаржувався, як і дії лікаря, який проводив освідування ОСОБА_1 .

Жодних даних про те, що ОСОБА_1 не погоджувався з діями уповноважених на складання протоколу та на проведення освідування осіб, у матеріалах справи немає, такі не додані стороною захисту і до апеляційної скарги. Тому, твердження апелянтки про те, що ОСОБА_1 заперечував перебування у стані алкогольного сп`яніння і вимагав, щоб у нього взяли на дослідження кров, визнаються такими, що спрямовані на намагання ОСОБА_1 ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

З огляду на вищевказане, апеляційним судом не визнаються такими, що заслуговують на увагу твердження апелянтки про те, що у медичному висновку відсутні відомості про те, що у який спосіб був проведений огляд, при цьому, у матеріалах справи відсутній акт медичного освідування.

Так, відхиляючи доводи у цій частині, суд апеляційної інстанції бере до уваги те, що сторона захисту не зверталась з клопотаннями про витребовування з медичного закладу акту медичного огляду відносно ОСОБА_1 ні в суді першої інстанції, ні під час розгляду апеляційної скарги. Крім того, твердження апелянтки про відсутність відомостей у медичному висновку про те, у який спосіб був проведений огляд, розцінюються критично, оскільки нормами закону не передбачено, що такі дані повинні міститись у медичному висновку.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодними чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Отже, на підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст. 33 - 36 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Дубровська О. М., в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 травня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН