Справа № 156/710/23
Провадження № 3/156/375/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2023 року Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Бєлоусов А.Є., з секретарями судових засідань Кицею Л.Ф., Степанець Т.В., за участі: ст. інспектора СРПП Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області Грищука В.П., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Лісневського В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП):

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Тустоголови Зборівського району Тернопільської області, є громадянином України, здобув повну загальну середню освіту, є військовослужбовцем у складі Збройних Сил України, є одруженим, на утриманні не має неповнолітніх дітей, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків у справі відсутні,

(справу розглянуто в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснено зміст ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

1.Опис обставин, установлених під час розгляду справи, щодо суті адміністративного правопорушення, котре ставиться в вину особі

1.1.Згідно з матеріалами про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду з Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області, «…30.06.2023 о 20 год 30 хв в смт. Іваничі по вул. Львівській водій гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Citroen Jumpy», д. н. з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився в установленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6820», результат : 2,47 проміле, тест № 71, від керування транспортним засобом відсторонений…».

1.2.В такому діянні ОСОБА_1 службові особи територіального органу Національної поліції вбачають порушення вимог п. 2.9. а) Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами), таке діяння кваліфіковане за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

2.Позиції учасників справи

2.1.Під час судового розгляду справи ст. інспектор СРПП Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області Грищук В.П. вбачав підстави для притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, зазначив, що, на його думку, винуватість водія доведена доданими до протоколу доказами. Співробітник поліції додатково пояснив, що 30.06.2023 він перебував на чергуванні в добовому наряді, до нього надійшли виклики з лінії «102» щодо «бійки між чоловіками» та щодо «керування автомобілем нетверезим водієм» по вул. Львівській у смт. Іваничі. Після виїзду на місце події поліцейський з`ясував, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виник конфлікт, потім між цими чоловіками сталась бійка, поблизу місця події стояв автомобіль марки «Citroen Jumpy» синього кольору, ОСОБА_4 сказав, що за кермом цього автомобіля перебував ОСОБА_5 , сам поліцейський не бачив, хто керував автомобілем. Поліцейський помітив у ОСОБА_6 ознаки алкогольного сп`яніння, запропонував продути алкотестер, ОСОБА_7 погодився, тест на вміст алкоголю в організмі виявився позитивним. Також на те, що ОСОБА_5 керував автомобілем у нетверезому стані, вказав свідок ОСОБА_8 , тому поліцейський склав протокол в справі про адміністративне правопорушення, кваліфіковане за ч.1 ст. 130 КУпАП, саме щодо ОСОБА_1 ..

2.2.Під час судового розгляду справи ОСОБА_1 своєї вини у скоєнні правопорушення не визнав, зауважив, що ввечері 30.06.2023 він дійсно вживав алкогольні напої, тому передав управління автомобілем марки «Citroen Jumpy», д. н. з. НОМЕР_1 , своїй знайомій ОСОБА_9 , бо не бажав нетверезим сідати за кермо, їхав у автомобілі як пасажир. У смт. Іваничі поблизу закладу харчування вони з ОСОБА_9 зустріли військовослужбовця ( ОСОБА_10 , котрий був у стані алкогольного сп`яніння), вирішили його підвезти, оскільки ОСОБА_1 сам на теперішній час служить в лавах Збройних Сил України. Коли автомобіль виїздив з смт. Іваничі, між ОСОБА_1 та ОСОБА_11 виник конфлікт, вони почали «шарпатись» в салоні автомобіля на задньому сидінні, тому ОСОБА_9 , яка була за кермом, була змушена зупинити транспортний засіб. ОСОБА_7 та ОСОБА_11 вийшли з автомобіля, продовжили конфлікт просто на вулиці, ОСОБА_11 намагався вдарити Івана палицею, що була при ньому, очевидці бійки викликали поліцейських на місце події, вони приїхали приблизно через півгодини, коли учасники конфлікту вже заспокоїлись. Поліцейські склали протокол на ОСОБА_1 як на водія, котрий нібито керував автомобілем у нетверезому стані, хоча і сам ОСОБА_1 , і ОСОБА_9 одразу заявили, що ОСОБА_7 за кермом автомобіля не був.

2.3.Захисник адвокат Лісневський В.Г. зауважив, що співробітниками поліції не доведена винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ч.1 ст. 130 КУпАП, не доведено, що його підзахисний керував транспортним засобом, за кермом автомобіля перебувала зовсім інша особа. Захисник просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , оскільки в діянні цієї особи відсутній склад правопорушення

3.Досліджені під час судового розгляду справи докази

3.1.Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

3.2.Як докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ч.1 ст. 130 КУпАП, службовими особами територіального органу Національної поліції були надані до суду:

1)протокол про адміністративне правопорушення від 30.06.2023 серії ДПР18 № 230429, складений ст. інспектором СРПП Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області Грищуком В.П. щодо ОСОБА_1 (а. с. 2);

2)результат застосування приладу «Alcotest Drager 6820» щодо ОСОБА_1 , показник 2,47 проміле, тест № 71 від 20.06.2023 (а. с. 1);

3)рапорт в електронній формі, зареєстрований 30.06.2023 в журналі єдиного обліку територіального органу Національної поліції за № 1562, де зафіксовано інформацію від заявника ОСОБА_8 про те, що в смт. Іваничі по вул. Львівській він помітив автомобіль марки «Fiat Scudo» з номерами, зареєстрованими в Тернопільській області, синього кольору, автомобіль їхав на великій швидкості, ним міг керувати водій з ознаками алкогольного сп`яніння (а.с.3);

4)акт від 30.06.2023 огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , складений інспектором СРПП Брисем І.В., де зазначено, що огляд здійснювався за допомогою алкотестера, проба позитивна 2,47 проміле (а. с. 4);

5)направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння ОСОБА_1 до КНП «Іваничівська багатопрофільна лікарня», видане поліцейським 30.06.2023, в документі міститься запис «не доставлявся» (а. с. 5);

6)надані співробітнику поліції письмові пояснення ОСОБА_1 від 30.06.2023, згідно з якими він 30.06.2023 після 20-ї год дійсно перебував у салоні автомобіля марки «Citroen Jumpy», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, сидів на задньому сидінні як пасажир, за кермом була ОСОБА_9 , також в автомобілі перебував як пасажир невідомий чоловік, котрий їхав від «Пивного бару» у смт. Іваничі в напрямку с. Долинка (а. с. 6);

7)надані співробітнику поліції письмові пояснення свідка ОСОБА_12 від 30.06.2023, де з приводу події правопорушення зазначено, що 30.06.2023 близько 20 год 30 хв поблизу будівлі «військкомату» по вул. Львівській у смт. Іваничі його «підібрав підвезти» автомобіль марки «Citroen Jumpy», він їхав разом з ОСОБА_1 , зробив зауваження водію, щоб той їхав повільніше, останній не відреагував на зауваження та просто висадив пасажира (а. с. 7);

8)надані співробітнику поліції письмові пояснення свідка ОСОБА_8 від 30.06.2023, де з приводу події зазначено, що 30.06.2023 близько 20 год 30 хв він їхав по вул.. Львівській у смт. Іваничі, поблизу залізничного переїзду на великій швидкості керований ним автомобіль обігнав «бус синього кольору», за кермом «буса» був водій, імовірно, в стані алкогольного сп`яніння, про це свідок повідомив телефоном на лінію «102» (а.с.8);

9)довідка ст. інспектора СРПП Грищука В.П., згідно з якою ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 29.11.2017 (а. с. 9);

10)розписка від 30.06.2023, згідно з якою ОСОБА_13 зобов`язався автомобіль марки «Citroen Jumpy» доставити до місця проживання ОСОБА_1 і передати власнику транспортного засобу після витверезіння (а. с. 10);

11)відеозапис процедури складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 (а. с. 11);

12)супровідний лист від 02.07.2023 № 1716/52/2/01-2023 начальника Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області С. Головенка про направлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення для розгляду до Іваничівського районного суду Волинської області (а.с.12).

3.3.Будь-яких інших доказів у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 службовими особами територіального органу Національної поліції до суду не надано.

3.4.Водночас захисником Лісневським В.Г. надано для огляду в суді відеозапис з камер зовнішнього спостереження, встановлених на будівлі магазину «Щедрий маркет», поблизу «Пивного бару» в смт. Іваничі; зі змісту відеозапису вбачається, що біля вказаного закладу 30.06.2023 після 20-ї год стояв припаркований автомобіль синього кольору, з магазину виходять чоловік та жінка, ця жінка сідає за кермо автомобіля, а чоловік займає місце на пасажирському сидінні; за твердженнями сторони захисту на відео зображено ОСОБА_9 (саме вона сіла за кермо транспортного засобу) та ОСОБА_1 (а. с. 20). Також захисником надані для огляду в судовому засіданні фотографії, на яких зображені місце, де зупинився 30.06.2023 після 20-ї год автомобіль марки «Citroen Jumpy» та було складено поліцейським протокол щодо ОСОБА_1 (виїзд з смт. Іваничі в напрямку с. Долинка), та зовнішній вигляд автомобіля марки «Citroen Jumpy» (а. с. 31-33);

3.5.Крім того, за клопотанням сторони захисту в судовому засіданні було допитано двох свідків.

3.6.Зокрема, свідок ОСОБА_9 пояснила, що 30.06.2023 після 20-ї год вона разом з ОСОБА_1 їхала на автомобілі марки «Citroen Jumpy» з с. Лугове до смт. Іваничі, вона перебувала за кермом, а ОСОБА_7 сидів на місці пасажира, він вживав пиво тому не керував транспортним засобом, попросив її сісти за кермо; вони здійснили зупинку в смт. Іваничі поблизу магазину «Щедрий маркет», ОСОБА_7 виходив до пивного бару, зустрів там якогось «військового», вирішив його підвезти у напрямку с. Долинка, вони всі сіли до автомобіля, свідок перебувала за кермом, ОСОБА_7 сидів ззаду як пасажир, «військовий» перебував на передньому пасажирському сидінні; дорогою між ОСОБА_14 та «військовим» виник конфлікт, вони почали «шарпати» один одного, свідок була змушена зупинити автомобіль поблизу залізничного переїзду на виїзді з смт. Іваничі, Іван та «військовий» вийшли з автомобіля, почали бійку між собою, свідок викликала на місце події поліцейських та своїх знайомих, щоб розборонити чоловіків, коли поліцейські приїхали, конфлікт вже було припинено; ОСОБА_9 одразу сказала поліцейським, що за кермом була саме вона, а не ОСОБА_1 , але поліцейські не звертали на це уваги, не брали від неї письмових пояснень.

3.7.Свідок ОСОБА_13 повідомив, що він мешкає в с. Заставне, 30.06.2023 ввечері він був удома, відпочивав після роботи, йому зателефонувала знайома ОСОБА_9 , сказала, що на виїзді з смт. Іваничі ОСОБА_1 б`ється з якимось «військовим», вона сама не може дати ради чоловікам, попросила свідка приїхати на місце; коли свідок прибув на місце події, чоловіки вже припинили конфлікт, ніхто не бився, приїхали поліцейські, почали складати протокол на ОСОБА_14 , не взяли до уваги, що за кермом автомобіля була ОСОБА_9 , яка одразу про це сказала, хто був за кермом автомобіля, свідок на власні очі не бачив, автомобіль вже стояв, салон був порожній, поблизу транспортного засобу стояли ОСОБА_9 , ОСОБА_1 та «військовий».

3.8.За клопотанням сторони захисту були викликані до суду для допиту свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_8 (рекомендовані відправлення з судовими повістками про виклик на ім`я ОСОБА_12 повернуті до суду відділенням АТ «Укрпошта» з позначеннями «адресат відсутній за вказаною адресою»; ОСОБА_8 двічі отримав поштою повістки про виклик). Вказані особи до суду не прибули, ст. інспектор СРПП Грищук В.П. не забезпечив явку цих свідків до суду, в подальшому ОСОБА_15 та його захисник відмовились від клопотання щодо виклику згаданих осіб.

3.9.Європейський суд з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофеєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», рішення від 20.09.2016, заява № 926/08) неодноразово зазначав, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. З огляду на це, за відсутності відповідних клопотань учасників судового розгляду, суддя з власної ініціативи не здійснював виклику для безпосереднього допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_8 .

4.Оцінка судді

4.1.Суддя, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, дійшов таких висновків.

4.2.Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

4.3.За змістом ст. 9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

4.4.Норми ч.1 ст. 130 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність, зокрема, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

4.5.Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону).

4.6.Нормами ст. 62 Конституції України визначено основоположні засади презумпції невинуватості. Зокрема, обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення; всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

4.7.Згідно зі ст. 9 Основного Закону чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Україною 17.07.1997 ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950), яка набрала чинності для України 11.09.1997. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

4.8.Нормами п.2 ст. 6 згаданої Конвенції передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

4.9.Тлумачення поняття «кримінальне обвинувачення» у практиці Європейського суду з прав людини відрізняється своєю «автономністю». Суд сприймає кримінальне обвинувачення як універсальне поняття, яке є наслідком будь-яких діянь протиправного характеру незалежно від ступеню їх суспільної небезпечності.

4.10.«Обвинувачення» відповідно до положень ст. 6 п.1 згаданої Конвенції може бути визначено як «офіційне повідомлення, надане особі уповноваженими представниками влади, в підтвердження того, що вона вчинила злочин», визначення, яке відповідає критерію, що «ситуація (підозрюваного) суттєво погіршилась» (рішення від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заява № 66561/01, п.70).

4.11.Також Суд у рішенні від 06.09.2005 у справі «Салов проти України», заява № 65518/01, п.65, зазначив, що поняття «обвинувачення» має «автономне» значення; воно повинно розумітися в сенсі Конвенції, а не лише в контексті його значення в національному праві. Таким чином, воно може визначатися як «офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади, в якому стверджується, що особа вчинила кримінальний злочин», визначення, яке також відповідає поняттю «впливу важливих наслідків для стану підозрюваного».

4.12.У рішенні у справі «Делькур проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium) від 17.01.1970, заява № 2689/65, Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що в п.1 ст. 6 згаданої Конвенції вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером.

4.13.Суттєвою ознакою застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є те, що Європейський суд з прав людини не пов`язує термін «обвинувачення» із власне обвинувальним висновком, що складається органами слідства по закінченню досудового розслідування. Для визначення кримінального характеру того чи іншого обвинувачення Суд застосовує три послідовні критерії (критерій національного права, критерій адресатів, критерій форми і тяжкості правових наслідків).

4.14.Ураховуючи, що національним законодавством України (ч.1 ст. 130 КУпАП) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції розглядається як делікт, вказана норма поширює свою дію на невизначене коло осіб, тягне за собою застосування до винних осіб значної суми штрафу, тривале позбавлення особи спеціального права, суддя у цьому випадку оцінює процедуру складання службовими особами територіального органу Національної поліції щодо ОСОБА_1 матеріалів у справі про адміністративне правопорушення як таку, що підпадає під дію ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

4.15.З огляду на зміст протоколу про адміністративне правопорушення від 30.06.2023 серії ДПР18 № 230429, складеного відносно ОСОБА_1 , та заперечення останнім своєї вини, службові особи територіального органу Національної поліції повинні довести той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

4.16.Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнаний достатнім доказом вини ОСОБА_1 у цій справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, котра притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у судді.

4.17.Письмові пояснення ОСОБА_1 вказують на те, що 30.06.2023 після 20-ї год дійсно перебував у салоні автомобіля марки «Citroen Jumpy», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, сидів на задньому сидінні як пасажир, за кермом була ОСОБА_9 .. Попередньо надані співробітникам поліції пояснення ОСОБА_1 підтвердив показами аналогічного змісту, наданими під час розгляду справи в суді.

4.18.На відеозапису процедури складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 зафіксовано, як свідок ОСОБА_9 поліцейським одразу ж повідомила про те, що за кермом автомобіля перебувала саме вона, а не ОСОБА_1 .. Аналогічні показання свідок ОСОБА_9 надала під час розгляду справи в суді. На відеозаписі з камер зовнішнього відеоспостереження магазину, наданому стороною захисту, зафіксовано, як за кермо автомобіля марки «Citroen Jumpy» після зупинки біля магазину сідає жінка ( ОСОБА_9 ), а не чоловік ( ОСОБА_1 ).

4.19.Огляд ОСОБА_1 на стан можливого алкогольного сп`яніння здійснювався поліцейським за допомогою алкотестера, результат застосування приладу «Alcotest Drager 6820» щодо ОСОБА_1 , показник 2,47 проміле, тест № 71 від 20.06.2023, відтак, поліцейським доведено факт перебування ОСОБА_1 30.06.2023 після 20-ї год у стані алкогольного сп`яніння, при цьому ст. інспектор СРПП ОСОБА_16 не бачив, хто саме керував в той час автомобілем марки «Citroen Jumpy», перебування за кермом транспортного засобу саме ОСОБА_1 не було зафіксоване і на відеозаписі з бодікамер поліцейських за 30.06.2023.

4.20.Письмові пояснення свідка ОСОБА_12 , надані поліцейському 30.06.2023, вказують на те, що він «їхав на автомобілі під керуванням ОСОБА_1 ». Водночас згадані показання суддя сприймає критично, оскільки між ОСОБА_12 та ОСОБА_1 незадовго до того існував конфлікт, котрий скінчився бійкою, ці обставини підтверджені показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , інформацією ст. інспектора СРПП Грищука В.П.. Свідок ОСОБА_8 у письмових поясненнях від 30.06.2023 зазначив, що за кермом «буса синього кольору» був ОСОБА_1 , відомий свідку візуально. Ці показання суддя також сприймає критично, оскільки зі змісту наданих стороною захисту фотографічних зображень зовнішнього виду автомобіля марки «Citroen Jumpy», котрий перебуває в користуванні ОСОБА_1 , убачається, що скло в дверцятах салону транспортного засобу є затемненим для захисту від сонячного світла, це ускладнює оглядовість водійського та пасажирських місць в автомобілі ззовні, тим більше свідок зазначив, що «синій бус» обігнав керований ним автомобіль на великій швидкості.

4.21. Верховний Суд у постанові від 01.02.2021 у справі № 127/4546/16-к (провадження № 51-4127км18) зазначив, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада судочинства має значення для повного з`ясування обставин провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за визначеними законом критеріями і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного провадження. Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад провадження, таких як презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їхньої переконливості. Тому засада безпосередності виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, недотримання її судом означає, що докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими і враховані при постановленні судового рішення.

4.22.Таким чином, з урахуванням засад безпосередності дослідження доказів, суддя, вирішуючи питання про певні розбіжності між поясненнями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , отриманими співробітникам поліції під час складання протоколу, та наданими ОСОБА_1 , свідком ОСОБА_9 безпосередньо під час судового розгляду справи, надає перевагу саме останнім показанням осіб, котрі були допитані безпосередньо в суді.

4.23.Загалом, додані співробітниками поліції до протоколу письмові матеріали підтверджують перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, але не доводять керування саме ним транспортним засобом у стані сп`яніння. Твердження ОСОБА_1 , згідно з якими за кермом автомобіля марки «Citroen Jumpy» ввечері 30.06.2023 перебував не він, а ОСОБА_9 , наданими в справі доказами спростовані не були. Натомість відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає для особи, котра керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а не для нетверезої особи, яка перебувала в салоні автомобіля як пасажир.

4.24.За таких обставин суддя дійшов висновку, що службовими особами територіального органу Національної поліції не доведено належними та допустимими доказами наявності в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, отже, суддя констатує відсутність правових підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

4.25.Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

4.26. Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате провадження підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. При наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП орган (посадова особа) по справі про адміністративне правопорушення виносить постанову про закриття справи (ст. 284 КУпАП).

Керуючись ст. 7,9,247,280,284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення (складення).

Постанова набирає законної сили після спливу встановленого законом строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Повний текст цієї постанови складено, проголошено, надано для ознайомлення учасникам справи 10.10.2023 о 12 год. 45 хв..

Суддя А. Є. Бєлоусов