Справа № 287/735/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Кононихіна Н.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт № НОМЕР_1 від 03.06.2020 виданий органом 1828, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 377500 від 26.05.2022 вбачається, що 26.05.2022 року о 22 год. 30 хв. в м. Олевську по вул. Свято-Воздвиженська водій керував мотоциклом Мустанг д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено у встановленому законом порядку у лікарні, що підтверджується висновком на стан а/с №18 від 26.05.2022.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник адвокат Зарицький А.І. не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від них надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Разом із даною заявою надійшло до суду письмове пояснення представника Зарицького А.І., в якому зазначено, що він вважає, що провадження у даній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю з огляду на відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши письмові матеріали, суд дійшов висновків, що при складанні зазначеного протоколу та інших адміністративних матеріалів, поліцейські допустили ряд істотних порушень закону в частині процесуальних дій, пов`язаних із проведенням огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення його результатів. Як наслідок, це призвело до помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно до ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за даною статтею настає, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто, одними із ознак складу правопорушення є факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тому орган, який складає матеріали справи про адміністративне правопорушення повинен довести дані факти.

Згідно із ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 3 Конституції України гарантовано, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Розвиваючи наведені гарантії та з метою закріплення належної правової процедури - однієї із найважливіших правових концепцій, законодавцем та іншими уповноваженими органами державної влади регламентовано процедуру проведення огляду особи на стан сп`яніння.

Так, за змістом статті 266 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться лише за наявності підстав вважати, що особа, яка керує транспортним засобом перебуває у стані сп`яніння.

Наведені положення закону розкрито та конкретизовано у підзаконних актах.

Відповідно до пункту першого розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожньої руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України в 07.11.2015 №1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015: №1408/27853 (далі - Інструкція №1395), водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншої сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пунктом третім цього розділу Інструкції №1395 закріплено, що направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінет Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі - Порядок №1103).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у став алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препарати що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно пунктів 2-3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджено наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої і Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858, огляд на стан сп`янінні підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, ще вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння здійснюється лише за наявності у нього ознак сп`яніння. Наявність такої передумови, як «за наявності ознак» збалансовує втручання органів державної влади у здійсненні людиною права на повагу до свого приватного життя. Тому недопустимим є свавільне, безпідставне спонукання особи проходити відповідний огляд.

Проте, досліджуючи складені адміністративні матеріали неможливо встановити факт виявлення поліцейськими у ОСОБА_1 таких ознак алкогольного сп`яніння, як різке почервоніння шкіри обличчі та поведінка не відповідає обстановці, які зазначені в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 26.05.2022.

Посилання поліцейської на те, що у ОСОБА_1 був запах алкоголю з порожнини рота є надуманими, оскільки це не підтверджується належними та допустимими доказами та спростовується матеріалами справи.

Із матеріалів справи вбачається, що у ОСОБА_1 відсутнє тремтіння пальців рук; забарвлення шкірного покриву обличчя не змінилось; поведінка адекватна, відповідає обстановці; координація рухів не порушена, хода стійка; вимова чітка і зрозуміла, логічне і послідовне формулювання думок.

За змістом частини другої статті 266 КУпАП, під час проведення огляду особи поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосувань таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, Міністерством внутрішніх справ України встановлено певний порядок застосування вищевказаних технічних засобів відеозапису.

Так, пунктом 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершена крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Проте, у порушення вимог вищевказаної інструкції, працівниками поліції надано до суду диск, який містить відеофайли, що не мають безперервного хронометражу. Тобто відеозапис події є фрагментарним та неповним. Вважаю, що це не дає змогу суду у повні мірі відтворити події того дня та встановити всі обставини та обов`язкові ознаки склад інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Більше того, на відеозаписах не зафіксовано як момент проведення огляду, так і його результати - безпосередній предмет доказування у даній категорії справ, а також у більсті відеозапису неможливо встановити учасників, оскільки їх не видно під час зйомки.

Також адміністративні матеріали не містять посилання на технічний засіб і зазначенням його серійного номеру, за допомогою якого здійснено відеозапис, що унеможливлює встановити, чи відносяться ці відеозаписи до події правопорушення.

Отже, наведене вище безумовно свідчить про недопустимість цих доказів (відео файлів) та унеможливлює їх використання в якості доведення вини ОСОБА_1 .

З відеозаписів вбачається, що поліцейські не роз`яснили права ОСОБА_1 та порядок проведення процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння до її проведення. Проігнорувавши цей початковий етап зазначеної процедури, поліцейські порушили право ОСОБА_1 бути обізнаним з своїми права, що в результаті вплинуло на реалізацію права на самозахист, або можливістю скористатися правовою допомогою захисника у ситуації, що склалася.

Так, пояснення та дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є не лише джерелом доказів, а й засобом захисту нею своїх інтересів, тому вони мають буті ретельно перевірені й оцінені судом. Неприпустимим є притягнення особи де адміністративної відповідальності у разі її обмови чи самообмови, а також за відсутності доказів її винуватості. У першу чергу це стосується, коли провадження у справі здійснюється за відсутності захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (постанова Верховного Суду від 09.12.2021 у справі №487/4245/18).

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння в закладах охорони здоров`я та оформлення результатів такого огляду визначено розділом III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерств юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.

Так, відповідного до пункту 1 розділу III вищевказаної Інструкції, перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охороні здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Згідно пункту 3 зазначеного розділу Інструкції, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерсько пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Пунктами 9-12 зазначеного розділу Інструкції передбачено, що використання і закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.

За збереження та транспортування ємностей з біологічним середовищем до іншого закладу охорони здоров`я, за цілісність пломбування відповідає заклад охорони здоров`я, у якому проводився відбір біологічного середовища.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви: поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Згідно пунктів 16-17 зазначеного розділу Інструкції, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про ще робиться запис у вищезазначеному висновку.

Відповідно до пункту 22 зазначеного розділу Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Однак, всупереч наведеним нормам, адміністративні матеріали не містять відомостей про те, що заклад, у якому проводився огляд - КНП «ОЦЛ» (так у п.9 Висновку щодо результатів медичного огляду №18 від 26.05.2022) - входить до затвердженого переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв.

Із матеріалів справи неможливо встановити чи проходив лікар хірург ОСОБА_2 , який зазначений у п.8 Висновку щодо результатів медичного огляду №18 від 26.05.2022, тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, як того вимагає вищевказана Інструкція.

Також неможливо встановити, хто фактично проводив огляд ОСОБА_1 , оскільки, як зазначалось вище, належний відеозапис цієї події відсутній (у момент події відеореєстратор поліцейської направлений у стелю). Разом з тим, із цього відеозапису можна почути, що усім процесом огляду керувала та оголошувала його результати саме працівник поліції, а не лікар, що прямо суперечить зазначеним вимогам Інструкції.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 наполягав на лабораторному дослідженні його крові на вміст алкоголю у ній, через недовіру газовим аналізаторам (у чому і полягала його відмова від проходження огляду на місці зупинки). Проте, поліцейська, безпідставно втрутившись у процедуру огляду, який мав би бути проведений виключно лікарем, категорично відмовила щодо відбору такого предмету дослідження.

Із матеріалів справи неможливо встановити за допомогою якого обладнання було проведено дослідження.

Сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки відсутні, що впливає на точність результатів та врахування похибки вимірювання.

Так, міжповірочний інтервал (під час якого проводиться калібрування) для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 і становить лише 1 (один) рік.

До адміністративних матеріалів не було додано акт медичного огляду чи його копію за формою, наведеною у додатку 4 вищевказаної Інструкції, до якого, з поміж іншого, мало б бути внесено відомості про зовнішній вигляд обстежуваної особи, її поведінку, стан свідомості, орієнтування на місці, у часі та власній особистості, мовну здатність, вегетативно-судинні реакції, дихання, пульс, артеріальний тиск, зіниці, ністагм при погляді вбік, рухову сферу, міміку, ходу, точність рухів, ознаки нервово-психічних захворювань, органічного ураження центральної нервової системи, фізичного виснаження, відомості про останнє вживання алкоголю, запах алкоголю з рота, повторні результати дослідження через 20 хв.

Саме за результатами перелічених оглядів та тестів встановлюється заключний діагноз.

Крім того, відповідно до форми акту обстеження, він складається лікарем-наркологом.

Із відеозапису можна почути, що вищенаведені показники не було досліджено.

Також, без належного відеозапису неможливо дійти перевіреного висновку, що при здійснення цієї процедури було використано одноразовий, не бувший у використанні мундштук (насадка на газоаналізатор), що прямо впливає на достовірність отриманих результатів.

Крім того, зразок біологічного середовища для лабораторного дослідження не було відібрано у дві ємності, що унеможливлює дотримання Інструкції в частині обов`язку збереження вмісту другої ємності протягом 90 днів, для повторного її дослідження у випадку наявності обґрунтованих сумнівів результатів первинного дослідження.

Як було вже зазначено, наявні у матеріалах справи відеофайли є недопустимими доказами. Отже для законності процедури огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння необхідно було забезпечити присутність двох свідків.

Згідно із записами протоколу, свідки до проведення огляду не залучались.

За таких обставин можна констатувати, що процедура огляду на стан алкогольного сп`яніння була порушена і не відповідає Інструкції, яка його регламентує.

При цьому, частина 5 ст. 266 КУпАП зазначає, що огляд особи на стан алкогольного спяніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відтак результати такого огляду суд вважає недійсними.

Разом з цим, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння здійснювався у лікаря, тому суд не бере до уваги як доказ, що може засвідчувати факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, оскільки спеціальний технічний засіб працівниками поліції не застосовувався відповідно до розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735.

Слід також зазначити, що наявна в матеріалах справи копія постанови серії БАА № 829387 від 26.05.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП не підтверджує факт керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Матеріали адміністративної справи містять «розписку про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП», проте вказана розписка не містить даних про посадову особу, яка її відібрала, та її підпису, а тому вона не може бути доказом про роз`яснення прав та обов`язків особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Матеріали адміністративної справи містять «розписку про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу «Drager Alkotest 6810», проте вказана розписка не містить даних про посадову особу, яка її відібрала, та її підпису, даний пристрій працівниками поліції не застосовувався під час вказаної події, а тому вона не може бути доказом інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння.

Крім того, суд звертає увагу, що долучений до матеріалів справи рапорт поліцейського від 26.05.2022 року не може бути доказом вини ОСОБА_1 , оскільки працівник поліції є зацікавленою особою, а сам рапорт є документом внутрішнього користування, зміст якого полягає в тому, що працівник поліції інформує начальника ВП про правомірність дій працівників поліції щодо складання протоколу.

Аналогічну позицію висловив ВАС ВС по справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020.

Також, підпис ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення не може свідчити про доведення факту керування останнім транспортним засобом, а може свідчити лише про складання стосовно нього протоколу та отримання документу.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 № 377500 від 26.05.2022 року не може бути визнаний єдиним належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду, крім того вказаний протокол містить закреслення, виправлення.

Як на зібрану і наявну доказову базу, працівник поліції вніс запис до протоколу про адміністративне правопорушення про те, що свідки ним не залучались через відеофіксування події.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, а ст.252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту вищевказаних норм Закону можна дійти висновку, що збирання судом доказів не допускається.

Таким чином, підсумовуючи вище викладене суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено, поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння при зазначених в протоколі та встановлених судом обставинах, а оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, провадження на підставі п.1 ст. 247 КУпАП слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.283, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на користь держави за розгляд судом справи про адміністративне правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Н. Ю. Кононихіна