Номер провадження: 33/813/1565/23
Номер справи місцевого суду: 510/703/23
Головуючий у першій інстанції Сорокін К. В.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участі секретаря судового засідання Бойко В.В., розглянувши апеляційну скаргу особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ренійського районного суду Одеської області від 27.06.2023, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешканця: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Постановою судді Ренійського районного суду Одеської області від 27.06.2023 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп. у дохід держави.

Встановлено, що громадянин ОСОБА_1 24.04.2023 р. о 15 год. 50 хв. керував автомобілем Renault Magnum д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував безпечну швидкість та дистанцію, у наслідок чого скоїв наїзд на автомобіль Volvo FH-12 д.н.з. НОМЕР_2 , у наслідок чого останній отримав механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

На дану постанову особа яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду змінити в частині застосування виду адміністративного стягнення, застосувавши до ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував наявність обставин , які пом`якшують відповідальність при обранні адміністративного стягнення, а саме визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування потерпілим збитків. Зазначає, що має стаж водія більш 25 років, майже все життя працював водієм, тому відповідально відноситься до керування автомобілем. Також вказує, що має хвору дружину, яку потрібно лікувати та возити до лікаря, тому транспортний засіб йому необхідний як засіб виживання для утримання себе та хворої дружини. Крім того, зазначає, що робота водієм є єдиним засобом заробітку для нього та його сім`ї. Таким чином, вважає, що суд першої інстанції накладаючи адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на максимальний строк, передбачений санкцією статті, не врахував дані про особу правопорушника, який до адміністративної відповідальності притягується вперше.

ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що розгляд апеляційної скарги має бути проведений без участі апелянта.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, прихожу до наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції згідно із вимогами статей 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 12.1, 13.1 ПДР. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. 12.1, 13.1 ПДР України, які зазначені в протоколі працівником поліції.

Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (п. 12.1 ПДР України).

Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (п. 13.1 ПДР України).

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно з ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційним судом встановлено, що факт порушення ОСОБА_1 п. 12.1, 13.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №124021 від 24.04.2023 р. зі схемою наслідків ДТП; рапортом №1160 від 24.04..2023р.; копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Renault Magnum д.н.з. НОМЕР_1 ; копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 ; копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Volvo FH-12 д.н.з. НОМЕР_2 ; копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу SCHWARZMULLER SPA-3E д.н.з. НОМЕР_5 ; полісом №209956964 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; полісом №209956793 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; полісами обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; полісом №209956793 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та транспортні засоби Renault Magnum д.н.з. НОМЕР_1 та KOGEL SN24, д.н.з. НОМЕР_4 ; поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 24.04.2023 р., фототаблицею.

Зокрема протоколом про адміністративне правопорушення встановлено, що громадянин ОСОБА_1 24.04.2023 р. о 15 год. 50 хв. керував автомобілем Renault Magnum д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував безпечну швидкість та дистанцію, у наслідок чого скоїв наїзд на автомобіль Volvo FH-12 д.н.з. НОМЕР_2 , у наслідок чого останній отримав механічні пошкодження.

Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в даному випадку в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки порушення вимог п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Щодо доводів апеляційної скарги про зміну постанови в частині накладення адміністративного стягнення, апеляційний суд зазначає наступне.

Санкції ст. 124 КУпАП, передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно ст. 23, 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність та враховується мета адміністративного стягнення, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На думку апеляційного суду вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд першої інстанції належним чином врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який до адміністративної відповідальності притягається вперше, ступінь його вини, ставлення до вчиненого.

Отже, застосовуючи адміністративне стягнення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції врахував вказані вище обставини та призначив йому стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців, яке, на думку апеляційного суду в даному випадку, є співмірним і тому його застосування відповідає балансу відповідності між адміністративним проступком та застосованою за це мірою відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про те, що робота водієм є єдиним засобом заробітку для ОСОБА_1 та його сім`ї, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки правопорушником не надано жодного належного доказу на підтвердження цих обставин.

Одночасно доданий до апеляційної скарги консультаційний висновок спеціаліста щодо хвороби дружини, не підтверджує факту необхідності в постійному її лікуванні та відвезені до лікаря.

Враховуючи встановлене, у всій своїй сукупності, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, з урахуванням встановлених в суді апеляційної інстанції обставин, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Доказів, які б спростовували встановлені обставини, ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надано.

Одночасно апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 7, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргуособи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постановусудді Ренійського районного суду Одеської області від 27.06.2023 про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов