Справа № 367/1976/22 Головуючий 1 інстанція- Линник В.Я.
Провадження № 33/824/296/2023 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 лютого 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Савченка С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною ОСОБА_1 на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 15 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

мешкає:

АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 15 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Відповідно до вказаної постанови 26 червня 2022 року о 08 годині 13 хв. ОСОБА_1 на вул.Антонова 24 у м.Ірпінь Бучанського району, Київської областікерував транспортним засобом «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням спеціального технічного засобу - приладу «Драгер6810», результат огляду 0,73 %. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 15 вересня 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, їх неповне та однобічне вивчення, порушення норм матеріального і процесуального права.

- 2 -

Скарга мотивована тим, що судом безпідставно відкинуті доводи сторони захисту щодо порушення працівниками поліції процедури огляду на стан сп`яніння, визначеної Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року. Зокрема, під час огляду працівниками поліції не роз`яснювалося ОСОБА_1 його право не погодитися із результатом тестування за допомогою приладу Драгер і пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, як і не роз`яснювалися його права, передбачені ст.268 КУпАП, ст.63 Конституції України, що підтверджується відеозаписом. У матеріалах справи міститься направлення на огляд у медзакладі, якого не існує. Обставини справи доводять той факт, що ОСОБА_1 не був згодний з результатами огляду на Драгері, однак поліцейські не забезпечили його доставку до медичного закладу для огляду на стан сп`яніння. Стаття 266 КУпАП та Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 1452/735 від 09 листопада 2015 року чітко визначають коли у поліцейського виникає право проводити огляд на стан сп`яніння, зокрема у поліцейського мають бути наявні підстави вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння згідно ознак такого стану. У ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке виявилося у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння підлягає доведенню наступне: - факт керування особою автомобілем; - наявність ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння оформлена відповідним направленням; - факт відмови водія від проходження огляду. Застосовуючи до справ про адміністративні правопорушення принципи кримінального провадження, поліцейські згідно вимог ст.20 КПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинні були детально проінформувати ОСОБА_1 про сутність претензій, порядок вчинення процесуальних дій та наслідки, які можуть настати як у випадку проходження, так і непроходження огляду та роз`ясними права за ст.268 КУпАП, чого дотримано не було. Вважає,що у матеріалах справи відсутні докази вини скаржника у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема відсутні докази, що фіксують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду та відсутність акту огляду на стан сп`яніння проведений лікарем. Протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог п.11 розділу ІІ Інструкції, яка передбачає, що оформлення матеріалів про відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння здійснюється згідно чинного законодавства. ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі шляхом вручення письмового направлення та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки матеріали справи не містить. Відсутність фіксації відмови апелянта від огляду у медичному закладі є порушенням закону, а тому його вина є недоведеною, що судом першої інстанції залишено поза увагою. Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

В суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 адвокат Жила А.А., який приймав участь в засіданні в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та скасувати постанову суду як незаконну. Вважав за можливе розглядати справу у відсутність його підзахисного.

ОСОБА_1 про розгляд справи повідомлений засобами телефонного зв`язку (тел. НОМЕР_2 ), що стверджується телефонограмою, складеною секретарем судового засідання (а.с.207), до суду не з`явився, причин неявки не повідомив, заяви про відкладення не подав, що відповідно до ст.294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

- 3 -

Вислухавши захисника, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову без змін з таких підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`ктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст.130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , якийреалізував своє право володіти і керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 26 червня 2022 року о 08 годині 13 хв. на вул.Антонова 24 у м.Ірпінь Бучанського району Київської областікерував транспортним засобом «Renault Megane» в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер6810», результат огляду 0,73 %.

За таких обставин суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.9 (а) ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної

- 4 -

особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 055010 від 26 червня 2022 року, відповідно до якого 26 червня 2022 року о 08 годині 13 хв. на вул.Антонова 24 у м.Ірпінь Бучанського району Київської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням спеціального технічного засобу - приладу «Drager» 0185, результат огляду 0,73 %, здійснювалася відеофіксація камерами № 470351 та № 470345;

-у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого 26 червня 2022 року працівником поліції у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, у зв`язку з чим проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння зі згоди водія із застосуванням приладу «Drager» АRСЕ-0185, результат огляду 0,73 %, з результатом огляду ОСОБА_1 згоден, що стверджується його підписом в акті;

- у роздруківці результатів тестування на алкоголь до протоколу серії ААБ № 055010 від 26 червня 2022 року, згідно якої при застосуванні приладу «Drager Alcotest 6810» АRСЕ-0185 (калібрування 28 квітня 2022 року) у ОСОБА_1 виявленопоказник алкоголю 0,73 %, тест № 4192, роздруківка підписана ОСОБА_1 ;

- на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, що здійснювали 26 червня 2022 року оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , де також зафіксовано проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за згодою останнього із застосуванням приладу «Drager Alcotest6810» та результат огляду 0,73 %;

- рапортом інспектора УПП у Київській області ДПП від 26 червня 2022 року щодо зупинки водія ОСОБА_1 , виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, огляду водія на стан сп`яніння і результатів огляду;

- розпискою ОСОБА_1 , згідно якої останній зобов`язується не керувати транспортним засобом «Renault Megane» реєстраційний номер НОМЕР_1 та залишає його на місці зупинки.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

- 5 -

Зазначені в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 26 червня 2022 року у водія ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, в розумінні п.п.2 та 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а сам огляд проведено поліцією у повній відповідності із розділом ІІ вказаної Інструкції, а також Порядком проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Протокол підписаний особою, яка його склала, а також безпосередньо ОСОБА_1 , який вказав у протоколі, що пояснення дасть в суді.

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, підписаний працівником поліції, а також ОСОБА_1 ,який зазначив, що згоден з результатами.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, грунтується на наявних у провадженні доказах.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно відкинуті доводи сторони захисту щодо порушення працівниками поліції процедури огляду на стан сп`яніння, оскількипід час огляду працівниками поліції не роз`яснювалося ОСОБА_1 його право не погодитися із результатом тестування за допомогою приладу Драгер і пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, як і не роз`яснювалися його права, передбачені ст.268 КУпАП, ст.63 Конституції України, що підтверджується відеозаписом,апеляційний суд відхиляє як такі, що не грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким приписам кореспондується положення пунктів 6 та 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, згідно якого огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Аналогічні положення містять пункти 3 та 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою

- 6 -

КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Вказані норми встановлюють чіткий порядок огляду водія на стан сп'яніння.

За загальним правилом за згодою водія огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. І лише у випадку відмови водія від огляду на місці зупинки, або незгоди із результатами огляду він може бути доставлений до лікарні.

Із доданого до протоколу відеозапису чітко вбачається, що після зупинки ОСОБА_1 при спілкуванні з працівниками поліції у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, про що ОСОБА_1 повідомлено і запропоновано йому пройти огляд за допомогою приладу «Drager», на що ОСОБА_1 погодився і виконав усю процедуру огляду у чіткій відповідності із вказівками поліцейського. На відеозаписі відсутні будь які висловлювання, вимоги чи прохання ОСОБА_1 щодо його незгоди із результатами огляду або його прохання про огляд у лікарні.

Після огляду і встановлення стану сп`яніння, ОСОБА_1 погодився із результатами, підписав акт огляду на стан сп`яніння та підтвердив, що вживав алкоголь напередодні на поминках на 40 днів, що чітко вбачається із відеозапису. Також, ОСОБА_1 запропонував працівникам поліції вирішити це питання інакше, на що останні відповіли, що ніяких розмов не буде і все згідно чинного законодавства.

За таких обставин з урахуванням чітко вираженої згоди ОСОБА_1 на проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та його згоду із результатами цього огляду, будь-які підстави направляти ОСОБА_1 до медичного закладу для огляду у працівників поліції були відсутні.

Вказаним обставинам суд першої інстанції дав вірну оцінку в постанові, зазначивши, що ОСОБА_1 не відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, а з відеозапису та протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається, що він заперечував результат огляду. Навпаки, ОСОБА_1 підтвердив, що вживав напередодні алкогольні напої та намагався неодноразово вирішити це питання з поліцейськими якимось іншим шляхом, мотивуючи тим, що він неофіційно таксує і це позбавить його заробітку.

Посилання у скарзі на відсутність інформування ОСОБА_2 про те, що у випадку незгоди з оглядом на місці останній може пройти огляд у лікарні, не спростовують висновків про достовірність огляду і встановлення стану сп`яніння та погодження ОСОБА_2 з його результатами, а відтак процедура огляду, встановлена ст.266 КУпАП порушена не була, як помилково вважає апелянт.

Доводи апеляційної скарги про те, що обставини справи доводять той факт, що ОСОБА_1 не був згодний з результатами огляду за допомогою приладу «Drager», однак поліцейські не забезпечили його доставку до медичного закладу для огляду на стан сп`яніння безпідставні і спростовуються наявними у справі доказами, в тому числі відеозаписом, про що вказувалося вище.

Із відеозапису вбачається, щоза результатами огляду після повідомлення працівником поліції про вміст алкоголю 0,73 % ОСОБА_1 лише висловив здивування результатом, сказавши поліцейським - «Да ви що». При цьому пізніше підтвердив, що вживав алкоголь напередодні на поминках на 40 днів, в тому числі це ж підтвердив пізніше іншій особі ОСОБА_3 , яка прибула на місце події, сказавши їй, що вчора ввечері поминали хлопця, який загинув на «Стеколці», а сьогодні вранці його зупинили, що чітко вбачається із відеозапису.

На відеозаписі, який є досить тривалим (більше 30 хвилин) відсутні будь-які висловлювання чи поведінка ОСОБА_1 щодо його незгоди з результатами огляду на стан сп`яніння, або його прохання (вимога) про огляд у лікарні, що у свою чергу спростовує доводи скарги щодо порушень процедури огляду.

- 7 -

Це ж стосується посилань у скарзі на те, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі шляхом вручення письмового направлення, а відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки матеріали справи не містить, які є безпідставними з огляду на відсутність незгоди ОСОБА_1 з результаатми огляду на місці зупинки.

Доводи апеляційної скарги про те, що ст.266 КУпАП та Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 1452/735 від 09 листопада 2015 року чітко визначають коли у поліцейського виникає право проводити огляд на стан сп`яніння, зокрема у поліцейського мають бути наявні підстави вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння згідно ознак такого стану, чого в даній справі не встановлено, спростовуються матеріалами справи.

Як в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, так і в рапорті працівника поліції зазначено, що 26 червня 2022 року після зупинки водія ОСОБА_1 у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, у зв`язку з чим проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

Ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 26 червня 2022 року у водія ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, в розумінні п.п.2 та 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, що спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для огляду.

Ці ж обставини підтверджуються відеозаписом, з якого чітко вбачається, що після зупинки ОСОБА_1 при спілкуванні з працівниками поліції, останні виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, про що повідомили ОСОБА_1 і запропонували йому пройти огляд.

Із доданого до протоколу відеозапису чітко вбачається, що після зупинки ОСОБА_1 при спілкуванні з працівниками поліції у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, про що ОСОБА_1 повідомлено. При цьому поліцейський запитав ОСОБА_1 чи вживав той алкоголь, а отримавши відповідь, що не вживав, з метою пересвідчившись у наявності ознак сп`яніння попросив «дихнути» в обличчя. Після чого повідомив, що є ознаки алкогольного сп`яніння і необхідність огляду на встановлення такого стану.

Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні докази вини скаржника у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема відсутні докази, що фіксують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, а протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог п.11 розділу ІІ Інструкції, яка передбачає, що оформлення матеріалів про відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння здійснюється згідно чинного законодавства, необгрунтовані, оскільки вони не стосуються змісту протоколу та постанови суду, зокрема ОСОБА_1 визнано винним у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а не за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, що є різними за складом видами адміністративних правопорушень, передбачених диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги щодо необгрунтованості доданого до протоколу про адміністративне правопорушення направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Даний доказ не є належним та суперечить матеріалам справи, з яких вбачається, що водій ОСОБА_1 за його згодою пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на

- 8 -

місці зупинки із застосуванням приладу «Drager» АRСЕ-0185 та не висловив незгоди із результатом огляду. Наведене виключає необхідність направлення водія на огляд до відповідного медичного закладу, а відтак складання направлення поліцією є помилковим.

Водночас, відхилення апеляційним судом даного доказу не впливає на законність оскаржуваної постанови суду та доведеність перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння і вчинення ним правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейські згідно вимог ст.20 КПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинні були детально проінформувати ОСОБА_1 про сутність претензій, порядок вчинення процесуальних дій та наслідки, які можуть настати як у випадку проходження, так і непроходження огляду, та роз`яснили права за ст.268 КУпАП, чого дотримано не було, необгрунтовані.

З відеозапису чітко вбачається, що після зупинки ОСОБА_1 останньому працівником поліції було повідомлено про сутність претензій, а саме - наявність у останнього ознак алкогольного сп`яніння та необхідність проходження огляду на стан сп`яніння.

Також, з відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 працівником поліції було повідомлено про наслідки відмови від проходження огляду у вигляді складання протоколу про адміністративне правопорушення.

За результатами огляду ОСОБА_1 роз`яснено встановлення стану сп`яніння та складання з цього приводу протоколу про адміністративне правопорушення та наслідки, зокрема наступний розгляду справи в суді та неможливість керування автомобілем у стані сп`яніння.

Наведене у сукупності свідчить про дотримання прав ОСОБА_1 під час огляду та сколадання протоколу. У самому протоколі зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України та роз`снено про розгляд справи в суді, що підтверджується його підписом у протоколі.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно відкинуті доводи сторони захисту щодо порушення працівниками поліції процедури огляду на стан сп`яніння, безпідставні. Доводам ОСОБА_1 , наведеним як у пописьмових запереченнях, так і у судовому засіданні судом першої інстанції дана оцінка, з якою апеляційний суд погоджується і вважає її вірною. При цьому незгода ОСОБА_1 із наведеною в оскаржуваній постанові суду оцінкою доводів, не означає відсутність такої оцінки, як помилково вважає апелянт.

Посилання у скарзі на те, що з урахуванням положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики ЄСПЛ та ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення у вчиненні злочину (адміністративного правопорушення) не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свободкожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

- 9 -

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винності ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, обгрунтовано викладених у постанові.

Отже, надані апелянтом докази та наведені аргументи не вказують на помилковість висновків судді місцевого суду та незаконність ухваленого рішення.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обгрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, постанова судді Ірпінського міського суду Київської області від 15 вересня 2022 року є законною та обгрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

- 10 -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постановусудді Ірпінського міського суду Київської області від 15 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.І.Савченко