Справа № 694/174/23
Провадження № 3/694/108/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

07.02.2023 року м.Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянинаУкраїни, непрацюючого, жителя: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 164, ч.3 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №637000, 15.01.2023 року о 10 год.10 хв. гр.. ОСОБА_1 здійснював роздрібну торгівлю тютюновими виробами, а саме саморобними цигарками з фільтром по пр.. Шевченка 74 в м.Звенигородка біля магазину «Наша Ряба», не будучи суб`єктом господарюванням, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №636998, 15.01.2023 року о 10 год.10 хв. гр.. ОСОБА_1 здійснював роздрібну торгівлю тютюновими виробами з рук, а саме саморобними цигарками з фільтром по пр.. Шевченка 74 в м.Звенигородка біля магазину «Наша Ряба», чим порушив п.10 ч.1 ст.15-3 ЗУ « Про державне регулювання виробництва і обігу етилового, коньячного і плодового алкогольних напоїв та тютюнових виробів, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.156 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи викладене, постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 07.02.2023 року вказані справи про адміністративні правопорушення було об`єднане в одне провадження за унікальним номером 694/174/23, провадження № 3/694/108/23.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явився, вину не визнав. Пояснив, що він не являється фізичною особою-підприємцем та не має ліцензії на продаж тютюнових виробів. Також додав, що сигаретами та копченою рибою він не торгував.

Через канцелярію суду 02.02.2023 року надав пояснення обставин правопорушень та заперечення адміністративних протоколів, де вказав, що з адміністративними протоколами не згідний, мотивуючи тим, що 15.01.2023 року близько 11.00 годин він дійсно знаходився по пр-кту Шевченка в м. Звенигородка і біля нього знаходилася пачка від цигарок «Кемел», в якій знаходилось 15 саморобних цигарок, які він придбав для особистих потреб. В цей час підійшли працівники поліції і на їх запитання, він відповів, що цигарки його і належать йому і він ними не торгує, але, незважаючи на те, що він дійсно не торгував, працівники поліції вилучили в нього саморобні сигарети з пачкою та склали відносно мене адміністративні протоколи. Просить закрити провадження відносно нього на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали, що додані до нього, заслухавши ОСОБА_1 вважаю, що дана адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення виходячи із наступного.

Так, у відповідності до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина друга ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

Враховуючи викладене, в справах про адміністративні правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ч.2 ст.251 КпАП України обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, слід зазначити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Судовий розгляд повинен провадитися в межах обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ№637000 від 15січня 2022 року та доданих до нього матеріалів, вбачається, що ОСОБА_1 інкримінують порушення вимог ч. 1 ст. 164 КУпАП, а саме роздрібну торгівлю тютюновими виробами, саморобними цигарками з фільтром по пр.. Шевченка 74 в м.Звенигородка біля магазину «Наша Ряба», не будучи суб`єктом господарюванням.

Диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Так, об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. В свою чергу, під визначенням господарської діяльності, розуміється будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальних формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Частиною 2 ст.3 ГК України передбачено, що господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до ч.1 ст.55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, якіз дійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створеніві дповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно ч.1 ст.58 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем матеріали справи не містять.

Згідно ст.42 ГК України, підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, поняття «підприємницька діяльність» («підприємництво») є складовою ширшого за обсягом поняття «господарська діяльність». З метою визначення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 КУпАП, необхідно встановити всі характерні ознаки підприємницької діяльності, основними з яких є: самостійність, ініціативність та систематичність.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Отже, необхідною ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній основі, а саме вчинення три і більше разів. Разове вчинення зазначеної дії не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 КпАПУкраїни.

Аналогічна правова позиція щодо обставин, за яких дії особи можуть бути визнані підприємницькою діяльністю, була висловлена Верховним Судом України у п.4 Постанови його Пленуму від 25.04.2003 №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності», де зазначено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Так, матеріали, які долучені до адміністративного протоколу не містять даних про те, що ОСОБА_1 здійснював свою діяльність систематично, тобто на постійній основі.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів, які об`єктивно підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України.

Що стосується притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 156 КпАП України слід зазначити наступне.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №636998 від 15січня 2022 року та доданих до нього матеріалів, ОСОБА_1 інкримінують порушення вимог ч. 3 ст. 156 КпАП України, а саме роздрібну торгівлю тютюновими виробами з рук, саморобними цигарками з фільтром по пр.. Шевченка 74 в м.Звенигородка біля магазину «Наша Ряба»,.

Частиною 3 статті 156 КпАПУкраїни встановлена відповідальність за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Одночасно суд звертає увагу, що норма ч. 3 ст. 156 КпАП України носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила.

При цьому судом встановлено, що статтею 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», передбачені обмеження щодо продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів, яка передбачає окремі випадки щодо заборони, зазначені у пункті частини першої статті.

Згідно з пунктами 10, 11 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачено, що забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, крім іншого, у споживчих упаковках, що містять менш як 20 сигарет та з рук.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Так, диспозиція частини третьої статті 156 КпАП України передбачає відповідальність осіб за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами з рук.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КпАП України полягає у торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами з рук, тобто торгівля означеними виробами суб`єктами, які відповідно до вимог законодавства не мають права на здійснення такої торгівлі.

Надавши оцінку зібраним по справі доказам суд дійшов переконання, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є достатнім доказом, котрий дає підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 156 КпАП України.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт торгівлі сигаретами з рук не надано. Таким чином, матеріали справи не містять належного доказового забезпечення для встановлення об`єктивної сторонни правопорушення (торгівлі тютюновими виробами з рук).

Крім того, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 156 КпАПУкраїни полягає у здійсненні торгівлі, тобто процессу обміну товарами та грошима.

Однак у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані щодо вилучення виручки від реалізації вказаної продукції, оскільки санкція статті передбачає конфіскацію предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

Отже, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних доказів підтвердження саме факту продажу ОСОБА_1 тютюнових виробів на забороненій території. Крім того у протоколах про адміністративні правопорушення не зазначено, кому саме ОСОБА_1 здійснивпродаж сигарет, в якій кількості та яку виручку він отримав від продажу.

Незважаючи на наведене, приходжу приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 формально простежується склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.156, 164 КУпАП. Разом з тим, суд позбавлений можливості кваліфікувати дії особи поза межами норм КУпАП.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішеннявід 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення. Таким чином, вона булла позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Каrеlіnv. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, ЄСПЛ зазначив, що за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини 1 статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи із наведеної практики ЄСПЛ, а також враховуючи вимоги ст.ст.7, 254, 279 КУпАП суд повинен розглядати справу не інакше, як на підставі та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Також в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява №7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.156 КпАПУкраїни, як за ознаками торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом та за ч.1 ст.164 КпАП України, як за ознаками провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом, слід відмовити, а справу провадженням закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ч.3 ст.156, ч.1 ст.164, п.1 ст.247, 284, 294 КпАП України, суддя,-

постановив:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за ч. 1 ст.164, ч.3 ст.156 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучені у ОСОБА_1 відповідно до квитанції №533 від 15 січня 2023 року картонну пачку жовтого кольору марки «Camel» з саморобними цигарками з фільтром в кількості 15 шт. повернути ОСОБА_1 , як власнику.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області.

Суддя Д.І.Сакун