Справа № 156/709/23
Провадження № 3/156/374/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2023 року Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Бєлоусов А.Є. з секретарем судового засідання Кицею Л.Ф., за участі: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Бакуна О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП):

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Клопочин Іваничівського району Волинської області, є громадянином України, здобув вищу освіту, є пенсіонером, має встановлену інвалідність ІІ групи, є одруженим, на утриманні не має неповнолітніх дітей, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; відомості про попереднє притягнення до адміністративної відповідальності в справі відсутні, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

(справу розглянуто в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснено зміст ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

1.Опис обставин, установлених під час розгляду справи, щодо суті адміністративного правопорушення, котре ставиться в вину особі

1.1.Згідно з матеріалами про адміністративні правопорушення, які надійшли до суду з Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області, «…02.07.2023 о 20 год. 51 хв. в Клопочин по вул. Набережній водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «OPEL ZAFIRA», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння … , від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу в передбаченому законом порядку та проходження такого огляду в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків …».

1.2.В такому діянні ОСОБА_1 службові особи територіального органу Національної поліції вбачають порушення вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами), діяння кваліфіковане за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

2.Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

2.1.Під час судового розгляду справи ОСОБА_1 своєї вини у скоєнні правопорушення не визнав, додатково пояснив, що він мешкає в с. Клопочин, орендує там водний об`єкт, увечері 02.07.2023 він їхав на власному автомобілі довільно накатаною (польовою) дорогою, поблизу водойми, того ж вечора неподалік місцеві власники землі здійснювали протруєння сої, у ОСОБА_1 виникла алергічна реакція на хімічні засоби, його безпідставно зупинили двоє співробітників поліції зі зброєю, почали стверджувати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння, пропонували продути на місці зупинки алкотестер або поїхати для проходження медичного огляду до місцевої лікарні. ОСОБА_1 просив поліцейських надати йому можливість зв`язатись з адвокатом, запросити до участі в огляді неупереджених свідків, водій не мав при собі мобільного телефону, просив надати йому можливість сходити додому й зателефонувати адвокатові, показував поліцейським номер в записній книжці, просив їх зателефонувати адвокатові, однак поліцейські йому відмовили в цьому, також співробітники поліції залучили до участі в процесуальних діях свідків, котрі є співробітниками місцевого «військкомату», яких не можна вважати неупередженими, бо вони здійснюють спільно з поліцією «рейди» для виявлення осіб, котрі ухиляються від призову на військову службу за мобілізацією. Оскільки ОСОБА_1 не надали реальної можливості користуватись послугами захисника, до участі в огляді не були залучені неупереджені свідки, водій не продував алкотестер на місці зупинки автомобіля і не поїхав до медичного закладу.

2.2.Захисник адвокат Бакун О.С. зауважив, що співробітниками поліції було порушене право ОСОБА_1 на захист, поліцейські не надали водієві можливості здійснити телефонний дзвінок адвокатові, не допомогли йому в реалізації цього права, крім того, керований ОСОБА_1 автомобіль поліцейські зупинили без будь-яких передбачених законом підстав. На думку адвоката, внаслідок порушення фундаментальних прав громадянина процедура складання протоколу в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 була несправедливою, всі здобуті з такими порушеннями докази в справі є недопустимими, отже, винуватість ОСОБА_1 не може доводитись такими доказами. Захисник просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ..

3.Досліджені під час судового розгляду справи докази

3.1.Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

3.2.Як докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ч.1 ст. 130 КУпАП, службовими особами територіального органу Національної поліції були надані до суду:

1)протокол про адміністративне правопорушення від 02.07.2023 серії ДПР18 № 230378, складений інспектором СРПП Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області Брисем І.В. щодо ОСОБА_1 (а. с. 1);

2)рапорт в електронній формі, зареєстрований 02.07.2023 в журналі єдиного обліку територіального органу Національної поліції за № 1580, де зафіксовано інформацію від інспектора СРПП Брися І.В. про те, що під час несення служби на території обслуговування в с. Клопочин ним було виявлено транспортний засіб, яким керував водій з ознаками алкогольного сп`яніння (а.с.3);

3)письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 02.07.2023, котрі вказали, що в їхній присутності водій автомобіля ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського відмовився від проходження огляду в установленому законом порядку (з використанням алкотестера на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі) (а. с. 6);

4)акт від 02.07.2023 огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 , складений ст. інспектором СРПП Грищуком В.П. в присутності свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , де зазначено, що огляд не здійснювався, оскільки водій ОСОБА_1 відмовився від такого огляду (а. с. 5);

5)направлення водія ОСОБА_1 до КНП «Іваничівська багатопрофільна лікарня» на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, видане 02.07.2023 о 20 год. 58 хв. ст. інспектором СРПП Грищуком В.П. (а. с. 4), в графі документа «особу на огляд у заклад охорони здоров`я доставив» міститься запис «не доставлявся»;

6)заповнений 02.07.2023 ст. інспектором СРПП Грищуком В.П. бланк письмових пояснень від імені ОСОБА_1 , в якому міститься запис «відмовився від надання пояснень згідно ст. 63 Конституції України» (а. с. 7);

7)постанова в справі про адміністративні правопорушення серії БАД № 349925, складена 02.07.2023 інспектором СРПП Брисем І.В., котрою на водія ОСОБА_1 накладено адміністративні стягнення у виді 510,00 грн. штрафу (за правопорушення, передбачені ч.5 ст. 121, ч.1 ст. 126,ст. 125 КУпАП водій керував транспортним засобом без пристебнутого ременя пасивної безпеки, не надав для огляду поліцейському посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, після зупинки автомобіля не увімкнув аварійну світлову сигналізацію) (а. с. 8);

8)довідка інспектора СРПП Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області Брися І.В. про наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія категорії «А» та «В» (а. с. 9);

9)відеозапис процедури складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення щодо водія ОСОБА_1 (а. с. 10);

10)супровідний лист від 02.07.2023 № 1715/52/2/01-2023 начальника Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області С. Головенка про направлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення для розгляду до Іваничівського районного суду Волинської області (а.с.11).

3.3.Будь-яких інших доказів у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 службовими особами територіального органу Національної поліції до суду не надано.

4.Оцінка судді

4.1.Суддя, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, дійшов таких висновків.

4.2.Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

4.3.За змістом ст. 9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

4.4.Норми ч.1 ст. 130 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

4.5.Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону).

4.6.Нормами ст. 62 Конституції України визначено основоположні засади презумпції невинуватості. Зокрема, обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення; всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

4.7.Згідно зі ст. 9 Основного Закону чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Україною 17.07.1997 ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950), яка набрала чинності для України 11.09.1997. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

4.8.Нормами п.2 ст. 6 згаданої Конвенції передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

4.9.Тлумачення поняття «кримінальне обвинувачення» у практиці Європейського суду з прав людини відрізняється своєю «автономністю». Суд сприймає кримінальне обвинувачення як універсальне поняття, яке є наслідком будь-яких діянь протиправного характеру незалежно від ступеню їх суспільної небезпечності.

4.10.«Обвинувачення» відповідно до положень ст. 6 п.1 згаданої Конвенції може бути визначено як «офіційне повідомлення, надане особі уповноваженими представниками влади, в підтвердження того, що вона вчинила злочин», визначення, яке відповідає критерію, що «ситуація (підозрюваного) суттєво погіршилась» (рішення від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заява № 66561/01, п.70).

4.11.Також Суд у рішенні від 06.09.2005 у справі «Салов проти України», заява № 65518/01, п.65, зазначив, що поняття «обвинувачення» має «автономне» значення; воно повинно розумітися в сенсі Конвенції, а не лише в контексті його значення в національному праві. Таким чином, воно може визначатися як «офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади, в якому стверджується, що особа вчинила кримінальний злочин», визначення, яке також відповідає поняттю «впливу важливих наслідків для стану підозрюваного».

4.12.У рішенні у справі «Делькур проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium) від 17.01.1970, заява № 2689/65, Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що в п.1 ст. 6 згаданої Конвенції вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером.

4.13.Суттєвою ознакою застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є те, що Європейський суд з прав людини не пов`язує термін «обвинувачення» із власне обвинувальним висновком, що складається органами слідства по закінченню досудового розслідування. Для визначення кримінального характеру того чи іншого обвинувачення Суд застосовує три послідовні критерії (критерій національного права, критерій адресатів, критерій форми і тяжкості правових наслідків).

4.14.Ураховуючи, що національним законодавством України (ч.1 ст. 130 КУпАП) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, розглядається як делікт, вказана норма поширює свою дію на невизначене коло осіб, тягне за собою застосування до винних осіб значної суми штрафу, тривале позбавлення особи спеціального права, суддя у цьому випадку оцінює процедуру складання службовими особами територіального органу Національної поліції щодо ОСОБА_1 матеріалів у справі про адміністративне правопорушення як таку, що підпадає під дію ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

4.15.З огляду на зміст протоколу про адміністративні правопорушення від 02.07.2023 серії ДПР18 № 230378, складеного відносно ОСОБА_1 , та заперечення останнім своєї вини, службові особи територіального органу Національної поліції повинні довести той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і на законну вимогу поліцейського відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

4.16.Ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи. Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення (наприклад, передбачений санкцією відповідної норми адміністративний арешт як короткострокове позбавлення волі людини або позбавлення особи спеціального права), відносить певні передбачені національним законодавством адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями, про які йдеться в ст. 6 згаданої Конвенції. Під сферу дії кримінально-правового аспекту ст. 6 Конвенції підпадають, зокрема, порушення правил дорожнього руху, котрі тягнуть за собою позбавлення винної особи права керування транспортними засобами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лутц проти Німеччини» (Lutz v. Germany) від 25.08.1987, Серія A № 123; рішення Суду в справі «Маліж проти Франції» (Malige v. France) від 23.09.1998, заява № 27812/95). Питання застосування ст. 6 Конвенції не ставиться в залежність виведення з-під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень, віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб. Відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які поширюється «кримінально-правовий аспект» Конвенції, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються правами, запровадженими ст.6 Конвенції (зокрема, право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), тощо.

4.17.Протокол про адміністративне правопорушення від 02.07.2023 серії ДПР 18 № 230378 відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП є документом, на основі якого у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнавати істотним порушенням прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права особи на захист.

4.18.Так, після зупинки поліцейськими керованого ним транспортного засобу ОСОБА_1 виявив бажання скористатись правовою допомогою та викликати захисника (це право надає ст.268 КУпАП). Як убачається зі змісту відеозапису процедури складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 (а. с. 10), водій просив співробітників поліції надати йому телефон для здійснення дзвінка адвокатові, пояснював, що свій мобільний телефон він залишив удома, мешкає на відстані близько 200 м від місця зупинки автомобіля, ОСОБА_1 просив дозволу поліцейського піти додому і здійснити дзвінок адвокатові звідти, однак був змушений залишитись на місці зупинки, підкоряючись силі наказу співробітника поліції, водій надавав співробітникам поліції свою записну книжку, де був занотований телефон адвоката, просив їх самих зателефонувати за цим номером, але йому було відмовлено, натомість один з поліцейських зауважує «ми не будемо чекати адвоката»., при цьому поліцейський жодним чином не вмотивував таку відмову особі в користуванні послугами адвоката. Такими діями співробітників поліції, було порушено право ОСОБА_1 на правову допомогу, адже це не якесь теоретичне або ілюзорне право, це право має здійснюватися в практичний та ефективний спосіб, проте під час складання протоколу водій не зміг скористатись правовою допомогою.

4.19.Верховний Суд у постанові від 18.02.2020 у справі № 524/9827/16-а (провадження № К/9901/20742/18) зауважив, що коли інспектором поліції не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, то такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

4.20.Отже, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення від 02.07.2023 серії ДПР 18 № 230378 було порушено право ОСОБА_1 на захист, як наслідок, усі інші докази, які є похідними від згаданого протоколу (письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , акт огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних засобів, направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння) визнаються судом недопустимими.

4.21.Європейський суд з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофеєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», рішення від 20.09.2016, заява № 926/08) неодноразово зазначав, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. З огляду на це, за відсутності відповідних клопотань учасників судового розгляду, суддя з власної ініціативи не здійснював виклику для безпосереднього допиту в судовому засіданні як свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

4.22.За таких обставин суддя дійшов висновку, що службовими особами територіального органу Національної поліції не доведено належними та допустимими доказами наявності в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, отже, суддя констатує відсутність правових підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

4.23.Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

4.24. Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате провадження підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. При наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП орган (посадова особа) по справі про адміністративне правопорушення виносить постанову про закриття справи (ст. 284 КУпАП).

Керуючись ст. 7,9,247,280,284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення (складення).

Постанова набирає законної сили після спливу встановленого строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Повний текст цієї постанови складено, проголошено, надано для ознайомлення учасникам справи 25.08.2023 о 12 год. 45 хв..

Суддя А. Є. Бєлоусов