Справа №295/5598/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2023 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомир Кузнецов Д.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.к. НОМЕР_1 , військовослужбовця, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

05 травня 2023 року до Богунського районного суду м. Житомира надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.126, ч.3 ст.130 КУпАП.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №423256 від 25 квітня 2023 року ОСОБА_1 24 квітня 2023 року о 23 годині 49 хвилин по вул. Тараса Бульби-Боровця, 15 в м. Житомирі, керував транспортним засобом Chevrolet Aveo номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, сповільненість ходи, мови). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в найближчому закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1 відмовився. ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №423257 від 25 квітня 2023 року ОСОБА_1 24 квітня 2023 року о 23 годині 49 хвилин по вул. Тараса Бульби-Боровця, 15 в м. Житомирі, керував транспортним засобом Chevrolet Aveo номерний знак НОМЕР_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом. ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог п.2.1а Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, повторно протягом року.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №423258 від 25 квітня 2023 року ОСОБА_1 24 квітня 2023 року о 23 годині 49 хвилин по вул. Тараса Бульби-Боровця, 15 в м. Житомирі, керував транспортним засобом Chevrolet Aveo номерний знак НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування постановою Богунським районним судом м. Житмоира від 05.01.2023. ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог п.2.1а Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, повторно протягом року.

Відповідно до ч.2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, суд вважає необхідним об`єднати матеріли про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, зазначив, що у зазначений час та місці транспортним засобом керував його товариш.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про необхідність закриття провадження у справі внаслідок відсутності складу правопорушення з наступних підстав.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог п.п. 2.1а, 2.5 ПДР України, згідно з якими водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а також водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, а також особою позбавленою права керування транспортними засобами, повторно протягом року, передбачена ч.5 ст.126 КУпАП.

Відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, передбачена ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Суб`єктом правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, є водії транспортних засобів.

Водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, як а навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі (п. 1.10 ПДР).

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія від запуску двигуна та початку руху до повної зупинки транспортного засобу та вимкнення двигуна.

Крім того, Касаційний адміністративний суд Верховного Суду у постанові від 20.02.19 за справою № 404/4467/16-а зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

На підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин працівником поліції надано відеозапис з відеореєстратора та нагрудних камер працівників поліції.

З оглянутого відеозапису зафіксовано, як у темну пору доби рухається автомобіль Chevrolet Aveo номерний знак НОМЕР_2 . Далі, працівники поліції здійснюють маневр правого повороту та під`їжджають до транспортного засобу, який вже припаркований, а поруч на тротуарі стоять два чоловіки, один із яких ОСОБА_1 .

На іншому відео зафіксовано, як поліцейські вже спілкуються зі ОСОБА_1 у військовій формі, також поруч з автомобілем перебував ще один чоловік. ОСОБА_1 наголошував працівникам поліції, що транспортним засобом не керував, а за кермом був його знайомий, який стояв поруч. Поліцейські не допитували іншу невідому особу з приводу можливого керування ним транспортним засобом.

При цьому, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки Chevrolet Aveo номерний знак НОМЕР_2 або виходу його із автомобіля на відео не зафіксовано, а також не підтверджується іншими доказами, наявними у матеріалах справи, а тому неможливо достовірно поза розумним сумнівом встановити чи дійсно останній перебував за кермом даного автомобіля та керував ним. При цьому поведінка ОСОБА_1 як після зупинки, так і в ході складання протоколу була послідовна та він заперечував факт керування транспортним засобом, про що зазначив у поясненнях в протоколі.

Таким чином, матеріали справи не містять достатніх та очевидних доказів, з яких достеменно поза розумним сумнівом можна встановити особу водія транспортного засобу Chevrolet Aveo номерний знак НОМЕР_2 , тому вимоги працівників поліції до ОСОБА_1 пройти огляд в найближчому закладі охорони здоров`я на стан сп`яніння було необґрунтованим, у зв`язку з чим, можлива відмова ОСОБА_1 від огляду не утворює складу адміністративного правопорушення.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи зазначену практику Європейського суду з прав людини та презумпцію невинуватості, передбачену статтею 62 Конституції України, в матеріалах справи відсутні переконливі та достовірні докази безпосереднього керування ОСОБА_1 транспортним засобом, в тому числі з ознаками наркотичного сп`яніння, не надані такі докази і в ході судового розгляду, що виключає склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд не знаходить підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126, ч. 3 ст. 130 КУпАП через недоведеність в його діях складу даних адміністративних правопорушень.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 36, 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Об`єднати в одне провадження справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (295/5598/23, 3/295/2181/23) за ч.3 ст.130 КУпАП України, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (295/5601/23, 3/295/2182/23) за ч.5 ст.126 КУпАП України та справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (295/5606/23, 3/295/2183/23) за ч.5 ст.126 КУпАП України, присвоїти номер провадження №3/295/2181/23 (№295/5598/23).

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126, ч. 3 ст. 130 КУпАП закрити, внаслідок відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя: Д. В. Кузнецов