Справа № 404/3436/23
Номер провадження 3/404/1266/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м. Кропивницький

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда Загреба Ірина Віталіївна, за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката Прибори І.І., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер ПП НОМЕР_1 ,

за скоєння правопорушень, передбачених ст.124, ст.130 ч.1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Із протоколів:

ОСОБА_1 , 01.05.2023 року о 19 год. 35 хв., керуючи з ознаками алкогольного сп`яніння транспортним засобом автомобілем «Hyundai Sonata 2.0 4АТ2», д/н НОМЕР_2 по вул.Салтикова-Щедрина, 16 в м.Кропивницький, у порушення п.2.5 ПДР України, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Крім того, ОСОБА_1 , 01.05.2023 року о 19 год. 35 хв., у порушення пунктів 2.3 «б», 12.1 ПДР України, керуючи автомобілем «Hyundai Sonata 2.0 4АТ2», д/н НОМЕР_2 по вул.Салтикова-Щедрина, 16 в м.Кропивницький, при зустрічному роз`їзді, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «Renault Megane», д/н НОМЕР_3 , який рухався назустріч. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Кіровського районного суду м.Кіровограда від 23.05.2023 року дані справи об`єднано в одне провадження.

ОСОБА_1 в судове засідання 20.09.2023 року не з`явився. На його номер мобільного телефону надсилались SMS-повідомлення з повістками про виклик до суду у справі про адміністративне правопорушення, яке доставлено ОСОБА_1 , 17.05.2023 року о 16.17 год.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи за ч.1 ст.130 КУпАП не є обов`язковою (ч.1 ст.268 КУпАП).

Відтак, відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП, вважаю за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст.ст.1, 245 КУпАП, та розгляду справи в межах строків, які передбачені ст.38 КУпАП.

В судовому засіданні захисник Прибора І.І. вказав, що його підзахисний ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП не визнає та пояснив, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №036537 з доданими до нього матеріалами, 01.05.2023 року о 19 год. 35 хв. в м.Кропивницький вул.Салтикова-Щедрина, 16 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Hyundai Sonata 2.0 4АТ2», д/н НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, сповільненість мови. Від проходження відповідно до встановленого законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1 відмовився. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу «Аlkotest Drager» на місці водій ОСОБА_1 відмовився. Від керування т/з відсторонений. У зв`язку з цим звинувачення є незрозумілим, адже воно складається, по-перше, з двох частин: 1) керував з ознаками алкогольного сп`яніння; 2) відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Таким чином, стає незрозумілим, в чому саме обвинувачується водій: керуванні з ознаками алкогольного сп`яніння чи відмові від проходження огляду. Слід також зазначити, що відповідальності за керування автомобілем з ознаками сп`яніння чинним законодавством не встановлено. З положень ч.1 ст.130 КУпАП вбачається, що відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 17.07.1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄЄПЛ) як джерело права. Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень. Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄЄПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших. Аналіз диспозиції та санкції ч.1 ст.130 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Наведене вказує на те, що при розгляді зазначеного вище правопорушення повинні застосовуватись принципи кримінального судочинства. У зв`язку із цим, при розгляді справи, при наданні оцінки доказам та вирішенні питань про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення необхідно застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням. За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Таким чином, застосувавши до цієї справи принципи кримінального провадження вважаю, що постанова про накладення адміністративного стягнення не може ґрунтуватись на припущеннях, постановляється у разі доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а усі сумніви, які виникають у ході провадження у справі тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності. За змістом ч.1 ст.130 КУпАП суб`єктом вчинення цього адміністративного правопорушення у виді відмови від проходження огляду на стан сп`яніння є особа, яка керує транспортним засобом. Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Таким чином, при розгляді справ цієї категорії доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Стаття 280 КУпАГІ закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення. поясненнями особи. яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото -і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані, чи відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на такий стан. Отже, обов`язковою ознакою даного правопорушення є саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або відмова водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння та порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху. Чинне законодавство, в т.ч. й ПДР. не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Крім того, в постанові від 20.02.19 року у справі №404/4467/16-а Верховний Суд зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Таким чином, для притягнення для адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП поліцейський має зафіксувати на службову відео камеру безпосередньо рух транспортного засобу, зупинення безпосередньо самим поліцейським транспортного засобу під час руху, і виключно за таких обставин вважається, що особа керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Факт керування автомобілем може бути доведений: показаннями потерпілих або свідків правопорушення, які підтвердять, що саме ця особа керувала транспортним засобом; фотознімками, відеозаписами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Разом з тим у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 , автомобілем «Hyundai Sonata 2.0 4АТ2», д/н НОМЕР_2 та його зупинки працівниками поліції. У свою чергу на доданому до справи відеозаписі зафіксовано лише факт знаходження автомобіля на узбіччі дороги та спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, водночас факт зупинки та керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 на даному відеозаписі не зафіксовано. Окрім того, вищевказаний відеозапис виготовлений з порушенням п.3.5 розділу II Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ №100 від 03.02.2016 р., яким передбачено, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно. На компакт-диску, наданому в якості додатку до протоколу про адміністративне правопорушення, містяться три файли відеозапису з нагрудної камери поліцейського, зі змісту яких вбачається, що відеозапис переривався більше ніж на 21 хвилину. Отже, якщо із відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі. Відповідно до наданих у ході судового розгляду пояснень, ОСОБА_1 при виявлені його працівниками поліції транспортним засобом не керував, а знаходився на пасажирському сидінні. Факт перебування ОСОБА_1 саме на пасажирському сидінні також був підтверджений свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 допитаними в судовому засіданні та поясненнями свідка ОСОБА_4 (а.с.5 матеріали по ст.124 КУпАП). Будь-яких інших доказів на підтвердження факту керування останнім транспортним засобом за вказаних у протоколі обставин матеріали справи не містять. Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зважаючи на викладене та враховуючи позицію ЄСПЛ щодо протоколу про адміністративне правопорушення, висловлену в рішенні по справі «Карелін проти Російської Федерації», протокол не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення. При цьому, протокол, складений щодо ОСОБА_1 не містить будь-якої доказової інформації у вигляді пояснень особи, щодо якої він складений. Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції також не може визнаватися належним доказом вини ОСОБА_1 оскільки не несе у собі будь-якої доказової інформації поставленого у вину останньому адміністративного правопорушення. За приписами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. (Постанова Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а). Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-р адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності, згідно з якою всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно з правовим висновком викладеним у постанові Верховного суду від 26.06.2019 року у справі №536/1703/17 притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Просив провадження відносно ОСОБА_1 за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, закрити за відсутності в його діях складу вказаних адміністративних правопорушень.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що 01.05.2023 року поспішав додому, так як втомився. Того дня до нього на роботу приїхав товариш ОСОБА_2 та забрав його. Він заснув в салоні автомобіля, а коли вже з просоння прокинувся то побачив, що машина розбита. Перебував на правому пасажирському сидінні.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що 2008 році змінив своє прізвище на Шаренко. Зазначив, що дядько з лівим оком не побачив , ОСОБА_1 за кермом не було. Він їхав із ОСОБА_6 у нього все було добре. Вказав, що претензій не має, страхову виплачена, а саму машину продано.

Свідок ОСОБА_2 в суді вказав, що 01.05.2023 року він заїхав до роботи ОСОБА_1 поїхали через Балашівку, що в м. Кропивницький. Він був за кермом та не розрахував дистанцію з іншим автомобілем. При цьому, має водійське посвідчення відповідної категорії. Він повідомляв працівників поліції, що був за кермом автомобіля, проте йому сказали йти додому.

Свідок ОСОБА_7 неодноразово належно та завчасно повідомлялася про день, час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилася. Причини неявки суду не відомі.

Заслухавши учасників, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушень, передбачених ст.124, ст.130 ч.1 КУпАП не доведена, а справа відносно нього підлягає закриттю, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.124 КУпАП, адміністративна відповідальність наступає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до ст.245 КУпАП зокрема є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особаю, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, що притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за використанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху:

- водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії;

- учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.

Згідно з п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 4 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті» під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Відповідно до частин 1-3 ст.266 КУпАП визначено, що оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції підлягають особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Положеннями Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція) визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з відповідними ознаками. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я). У разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

У якості доказів по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП надані: відеозаписи, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №036537 від 01.05.2023 р., акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія т/з; довідку про отримання особою посвідчення водія на право керування т/з.

Крім того, у якості доказів по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП надані: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД№435881 від 01.05.2023 р., р., схему місця ДТП, письмові пояснення, рапорти, довідку про отримання особою посвідчення водія на право керування т/з.

Однак, в матеріалах справи немає жодного доказу факту керування гр. ОСОБА_1 автомобілем - «Hyundai Sonata 2.0 4АТ2», д/н НОМЕР_2 по вул.Салтикова-Щедрина, 16 в м.Кропивницький, 01.05.2023 року о 19 год. 35 хв., що позбавляє його статусу водія на момент складання протоколів відносно нього, що в свою чергу є однією з умов притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.124 та ст.130 ч.1 КУпАП.

Таким чином при розгляді справи не встановлено фактичних даних на спростування доводів особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення щодо її невиновності.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини), тож, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.62 Конституції України всі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене є підставою для закриття провадження по справі за недоведеністю належними доказами складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.130 ч.1 КУпАП, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол є необґрунтованим належним чином, внаслідок чого, такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.130 ч.1 КУпАП, що в силу ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.130 ч.1, 247, 256, 283-284 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.124, ст.130 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаних адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з моменту проголошення через Кіровський районний суд м.Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду

м. Кіровограда І.В. Загреба