ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5597/22 Номер провадження 33/814/783/23Головуючий у 1-й інстанції Семенова Л.М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Гречці Є. В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Маслій Віктора Миколайовича на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29 листопада 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп. на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 24.09.2022 року о 09 год. 57 хв. в м. Кременчукі по проспекту Лесі Українки, 78 він керував транспортним засобом Toyota Corolla д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в установленому законом порядку на місці за допомогою Drager Alcotest 7510 ARND-0008, результат позитивний 2,25 проміле, чим порушив вимоги п.2.9А ПДР України, і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, що передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 адвокат Маслій В.М., подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29 листопада 2022 року та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова прийнята судом першої інстанції з порушенням вимог чинного законодавства та порушенням права на захист. А зважаючи на матеріали, долучені до справи, скаржник вважає, що існують сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 в вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що поліцейськими було порушено право на захист особи, притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а саме не було допущено захисника при затриманні та складанні протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, апелянт вважає, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №016622 від 24.09.2022 року стосовно ОСОБА_1 , який надійшов до суду, вбачається, що до нього працівниками поліції додаються рапорт, направлення, чек Drager №103, при цьому ані відеозаписів, акту огляду та постанов у справі про адміністративні правопорушення до зазначеного протоколу не долучаються.

Разом із тим, скаржник зазначає, що з наявного у матеріалах справи відеозапису взагалі не вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що тягне за собою виключення ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім цього, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що ані ОСОБА_1 , ані його захисник не були присутні під час проголошення постанови, оскаржувану постанову отримав його захисник 12.12.2022 року, після чого одразу ж 12.12.2022 року ним було подано апеляційну скаргу.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, адже твердження апелянта підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до положень ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Враховуючи те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник не брали участі в судовому засіданні під час розгляду справи, а крім того, із матеріалів справи не вбачається те, що вони були належно повідомлені про дату та час розгляду справи, а копію постанови про адміністративне правопорушення його захисник отримав лише 12.12.2022 року, тому подана ним того ж дня апеляційна скарга підлягає розгляду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.09.2022 року о 09 год. 57 хв. в м. Кременчуці по проспекту Лесі Українки, 78 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Corolla д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в установленому законом порядку на місці за допомогою Drager Alcotest 7510 ARND-0008, результат позитивний 2,25 проміле, чим порушив вимоги п.2.9А ПДР України, і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, що передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено протоколом про адміністративне правопорушення серія ААЮ №016622 від 24.09.2022 року, поясненнями, рапортом, довідкою старшого інспектора відділення адміністративної практики батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці УПП в Полтавській області, відеозаписом.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до положень п.2.9А ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.9А ПДР України.

Доводи апелянта про те, що поліцейськими було порушено право на захист особи, притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а саме не було допущено захисника при затриманні та складанні протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, суд відхиляє, дане твердження повністю спростовується матеріалами справи. Так, із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 працівники поліції роз`яснили його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, в тому числі право на правничу допомогу. ОСОБА_1 спілкувався із працівниками поліції протягом тривалого часу в нормальній обстановці та жодного разу не зазначив, що йому необхідний адвокат, або те, що його права порушуються. Крім того, ОСОБА_1 не було затримано, а лише зупинено його транспортний засіб для оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, яке він допустив під час руху.

Доводи апелянта щодо того, що до у протоколі не зазначено, що до нього додається відеозапис з нагрудної камери поліцейського, суд не бере до уваги, адже зазначений факт не спростовує подій, відображених на відеозаписі, та його узгодженості з іншими матеріалами справи.

Твердження скаржника щодо того, що з наявного у матеріалах справи відеозапису взагалі не вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суд відхиляє, адже це повністю спростовується матеріалами справи. Із долучених до справи відеозаписів (із відеореєстратора та нагрудної камери поліцейського) вбачається, що ОСОБА_1 проїхав на транспортному засобу Toyota Corolla білого кольору на заборонений сигнал світлофору, після чого був запинений працівниками поліції для оформлення відповідних матеріалів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Маслій В.М. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Маслій Віктора Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин