Справа №345/3734/23
Провадження № 3/345/1379/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.09.2023 року м. Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Онушканич В.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и ч в:

На розгляд до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 420607 від 01.08.2023, в якому зазначено, що 01.08.2023року о 14 год. 48 хв. в м. Калуш на автодорозі Н-10 67км, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_2 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук). Медичний огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря нарколога, та підтверджується висновком № 60 від 01.08.2023. Від керування т/з відсторонений шляхом передачі тверезому водію. Чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР Його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 прибув в судове засідання і йому була вручена пам`ятка про права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав вини у вчиненні адмінправопорушення, яке йому інкримінується. Зазначив, що дійсно 01.08.2023 р. в обідню пору доби керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції. Алкогольних напоїв перед цим не вживав, проте, працівники поліції безпідставно запідозрили, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. За їхньою пропозицією він продув алкотестер на місці зупинки. Алкотестер видав не зрозумілий для нього результат, з яким він не погодився і поїхав з працівниками поліції в медичний заклад. В КНП «Калуська ЦРЛ» він пройшов альтернативний огляд на стан сп`яніння, в межах якого також двічі продув алкотестер, який видав результат 0,37 ‰ та 0,27 ‰. Також він здав кров для лабораторних досліджень. Проте, аналіз крові в той же день не проводився, а лікарський висновок про наявність в нього стану алкогольного сп`яніння ґрунтується лише на показниках алкотестера, з якими він також не погоджується. В подальшому захисником було витребувано дані щодо лабораторних досліджень його крові. Як вбачається з результату токсикологічного дослідження від 03.08.2023 в його крові виявлено етанол в концентрації 0,20 ‰, що є допустимою нормою. Відповідно це підтверджує, що керуючи 01.08.2023 автомобілем він не перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Захисник адвокат Іванів О.Б. подав до суду письмове клопотання про закриття провадження у справі про адмінправопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що в діях останнього відсутній склад адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник наголосив, що керуючи 01.08.2023 автомобілем ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується довідкою про результату токсикологічного дослідження крові від 03.08.2023, яка видана 07.08.2023.

Заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол, позицію захисника, дослідивши додані до протоколу докази, приходжу до наступних висновків.

У ст. 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду на визначення стану сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП. Згідно приписів цієї статті огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Більш деталізовано цей порядок відображено і в Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Так, пункт 6 розділу І цієї Інструкції визначає, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

В п. 7 розділу І Інструкції зазначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При цьому пункт 3 розділу І Інструкції конкретизує ознаки алкогольного сп`яніння.

Отже, згідно вказаної норми закону, водій транспортного засобу має право вибору де проходити огляд на стан сп`яніння: на місці зупинки чи в закладі охорони здоров`я. В свою чергу поліцейські повинні спершу визначитись, які саме ознаки і якого сп`яніння наявні у водія, потім запропонувати водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки із використанням спеціальних технічних засобів, а у випадку не бажання проходити такий огляд, або незгоди з його результатами повинні запропонувати пройти огляд в закладі охорони здоров`я і не в будь якому, а в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, водій ОСОБА_1 виконав вимогу поліцейського і пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу. В результаті такого огляду ALCOTEST 6820 прилад ARHJ-0303 видав результат 0,46‰ (а.с. 2-3). ОСОБА_1 скористався своїм правом не погодитись із результатом такого огляду. Як вбачається з відеозапису (а.с. 11), така незгода була небезпідставною, адже на відеозаписі не зафіксовано таких ознак сп`яніння як порушення мови та тремтіння пальців рук, на які поліцейські посилаються в акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3). Навпаки, ОСОБА_1 поводить себе адекватно, виконує всі вимоги полісменів, його поведінка відповідає оточуючій обстановці.

В подальшому за направленням поліцейського (а.с. 4) водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я Калуській ЦРЛ. Лікарем ОСОБА_2 було складено ВИСНОВОК щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, в якому зазначено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 5)

Проте, на відео не зафіксовано згоди ОСОБА_1 з результатами огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Також ОСОБА_1 категорично не погодився з такими висновками і під час розгляду справи в суді.

Як вбачається з відеозапису, під час проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 , окрім продування алкотестера, також здав кров для дослідження біологічного середовища на вміст алкоголю.

Відповідно до п. 8 розділу ІІІ Інструкції метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Пунктом 15 Інструкції встановлюється, що за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Як вбачається з відповіді за підписом т.в.о. генерального директора КНП "Калуська ЦРЛ" (а.с. 39), яка була надана на запит суду (а.с. 37-38) відбір біологічного зразка в ОСОБА_1 проводився 01.08.2023 о 15 год. 40 хв. і цей зразок був направлений в Івано-Франківськ 03.08.2023, де цього дня о 18 год. 31 хв. було проведено дослідження. 07.08.2023 документація клініко-діагностичної лабораторії була направлена в КНП "Калуська ЦРЛ"

З цього слід зробити висновки, що ВИСНОВОК щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння був складений лікарем без врахування результатів лабораторних досліджень біологічного середовища, а саме: венозної крові, яка була відібрана у ОСОБА_1 01.08.2023 о 15 год. 40 хв.

Водночас, як вбачається із належним чином засвідченої копії результату токсикологічного дослідження № 1800 (а.с. 35, 41) в крові ОСОБА_1 при токсикологічному дослідженні виявлено етанол в концентрації 0,20 ‰. Відповідні копії результату токсикологічгого дослідження були надані суду як стороною захисту (а.с. 35), так і надіслані на вимогу суду безпосередньо з КНП "Калуська ЦРЛ" (а.с. 41) Така концентрація етанолу в крові не перевищує норму вмісту алкоголю в крові (п. 7 Інструкції).

Таким чином, результати лабораторних досліджень крові ОСОБА_1 не підтверджують медичного висновку про наявність стану алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист.

Сам протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 420607 від 01.08.2023р. (а.с. 1), в якому зазначені обставини правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , не може слугувати єдиною підставою для притягнення особи до адмінвідповідальності, без наявності інших належних, допустимих, об`єктивних і неспростовних доказів вини особи у вчиненні адмінправопорушення. Адже незважаючи на те, що у КУпАП протокол про правопорушення віднесений до виду доказів вини правопорушника, суд вважає, що це суперечить принципу верховенства права і протокол не може бути доказом вини особи, а лише актом адміністративного звинувачення.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від необхідності доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Частина 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Згідно роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив (далі за текстом ЄСПЛ) у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, враховуючи вище описане, суд приходить до висновку, що наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх, переконливих і однозначних доказів того, що водій ОСОБА_1 01.08.2023року о 14 год. 48 хв. в м. Калуш на автодорозі Н-10 67км керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння,

Оскільки, норми діючого КУпАП не передбачають можливості виправдання особи, відносно якої складено протокол про адмінправопорушення, то в даному випадку провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 130, 247, 266, 283-287 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя