Справа № 643/8144/23
Провадження № 3/643/3379/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2023 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина російської федерації, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи.

07.07.2023 року приблизно з 19:30 год. по 20:10 год. у м. Харкові по вул. Академіка Павлова, буд. 162, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Geely», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості руху, був неуважним, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Крім того, 07.07.2023 року приблизно з 19:30 год. по 20:10 год. у м. Харкові по вул. Академіка Павлова, буд. 162, водій ОСОБА_2 керувала транспортним засобом «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_2 , виїжджаючи з прилеглої території не надала дорогу транспортному засобу «Geely», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого сталося зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення.

2.1. У судове засідання 05.10.2023 року захисник ОСОБА_1 адвокат Макарова О.В. не з`явилася, проте подала заяву про відкладення розгляду справи та просила суд не розглядати справу без її участі. Заява мотивована тим, що захисник не має можливості вчасно прибути у судове засідання у зв`язку із затримкою в іншому судовому провадженні.

Розглянувши вищевказану заяву захисника суд відмовив у її задоволенні, оскільки затримка захисника в іншому судовому засіданні не є у даному конкретному випадку поважною причиною його неявки у судове засідання та підставою для відкладення розгляду справи, а 07.10.2023 року спливають визначені приписами ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення строки накладення адміністративного стягнення. До того ж, розгляд справи судом неодноразово відкладався, учасникам справи були створені всі умови для реалізації їхніх прав, передбачених ст. ст. 268, 271 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

2.2. У судовому засіданні 05.10.2023 року судом було розглянуто клопотання захисника Макарової О.В. про призначення у справі судової автотехнічної експертизи та вирішено відмовити в його задоволенні, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 273 Кодексу України про адміністративні правопорушення експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях, у тому числі для визначення розміру майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, а також суми грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, які підлягатимуть конфіскації.

У даній конкретній справі, з урахуванням зібраних доказів та пояснень сторін, суд вважає, що необхідності в призначенні судових експертиз немає, оскільки матеріали справи надають можливість встановити дійсні обставини справи, оцінити їх у співвідношенні з поясненнями сторін та зробити відповідний висновок про наявність чи відсутність у діях учасників ДТП складу правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд зазначає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може здійснити суд із призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Отже, призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 129 Конституції України однією із засад здійснення судочинства встановлено розумні строки розгляду справи судом.

Згідно з приписами статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є держава Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Отже, недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Крім того, суду слід виходити з того, що при призначенні судової експертизи, як процесуальної дії суду, яка у будь-якому випадку збільшує строк розгляду справи, що, відповідно, може мати наслідком порушення прав і охоронюваних законом інтересів учасників справи, а тому у кожному разі має бути обґрунтованою. При цьому призначення судової експертизи з порушенням зазначених вимог має наслідком безпідставне збільшення строку розгляду справи, тобто вихід за межі розумного строку розгляду справи, що суперечитиме статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

2.3. У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що він їхав у м. Харкові по вул. Академіка Павлова, буд. 162, по головній дорозі по правій полосі руху. На лівій полосі зупинився позашляховик. Він бачив, що пішоходи переходять дорогу по пішохідному переходу від буд. № 162 у напрямку ринку «Соллі +». Після того, як пішоходи перейшли його полосу, у нього не було перешкод у русі, і він продовжив свій рух. Проте, автомобіль «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , несподівано виїхав з другорядної дороги, внаслідок чого і відбулось зіткнення.

2.4. У судовому засіданні ОСОБА_2 вину не визнала та пояснила, що вона їхала по вул. Теплічна у м. Харкові. Далі їй потрібно було проїхати вул. Академіка Павлова у напрямку буд. 162 у м. Харкові. Вона, впевнившись у безпечності свого маневру почала його виконувати. Вона пересікала вул. Академіка Павлова паралельно з пішоходами та автомобілі їх пропускали. Проте, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 не зупинився перед пішохідним переходом, внаслідок чого і відбулось зіткнення.

2.5. У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 07.07.2023 року приблизно о 19-30 год. він разом з двома своїми знайомими переходили по пішохідному переходу дорогу по вулиці Академіка Павлова у м. Харкові від ринку «Соллі+» у напрямку будинку № 162. Позашляховик, який рухався у лівій полосі зупинився, щоб їх пропустити, проте автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який рухався у правій полосі, не збирався цього робити, після чого відбулось зіткнення з автомобілем «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався паралельно з ними у попутному напрямку.

ІІІ. Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Згідно з п. 2.3. «б» Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 12.1 Правил дорожнього руху передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п. 10.2. Правил дорожнього руху виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

ІV. Оцінка суду.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 07.08.2023 серії ААБ № 297189, який відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;

- схемою ДТП від 07.08.2023;

- поясненнями ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 .

Надані у судовому засіданні ОСОБА_1 пояснення спростовуються матеріалами справи та показами свідка ОСОБА_3 , у зв`язку з чим судом до уваги не приймаються.

Розташування транспортних засобів, які відображено у схемі місця ДТП, локалізація пошкоджень на них, свідчать про порушення ОСОБА_1 п.п. 2.3б, 12.1 Правил дорожнього руху.

Так, відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Під безпечною швидкістю руху розуміють не тільки максимальні допустимі швидкості руху на дорогах та територіях, а й в силу вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху зобов`язують водія - «водій повинен» контролювати дорожню обстановку, для цього обирати не максимально допустиму швидкість руху, а таку, яка дозволяє здійснення такого контролю.

Згідно з п. 2.3б Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

При цьому, дорожня обстановка це сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

У даному випадку, ОСОБА_1 проявив неуважність під час руху, що і стало разом з порушенням швидкісного режиму однією із причин зіткнення з автомобілем «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 07.08.2023 серії ААБ № 297190, який відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;

- схемою ДТП від 07.08.2023;

- поясненнями ОСОБА_1 .

Надані у судовому засіданні пояснення ОСОБА_2 жодним чином не виключають наявність в її діях порушень п. 10.2. Правил дорожнього руху, оскільки вона виїжджаючи на головну дорогу з житлової зони, не надала дорогу транспортному засобу «Geely», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався по ній.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суду не надано.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справив їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена у повному обсязі.

V. Накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, з метою виховання правопорушників та попередження наступних правопорушень, суд дійшов висновку про накладення на них адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

VІ. Інші питання, які вирішує суд при розгляді даної справи.

Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від сплати судового збору, а відтак, з них слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 35, 124, 251, 280, 283-285, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. на користь держави.

Визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Н.В. Новіченко