КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Київ

справа №756/8596/22

провадження № 33/824/867/2023

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну ОСОБА_1 ,

на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 11 листопада 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 )ЄДРПОУ НОМЕР_1 , за ст. 124 КУпАП

та

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, жителя АДРЕСА_2 )ЄДРПОУ НОМЕР_2 , за ст. 124 КУпАП

ВСТАНОВИВ

18.09.2022 о 14:15 водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки Maisonneuve (д.н.з. НОМЕР_3 ) по вул. Богатирській у м. Києві (в напрямку м. Києва), при перестроюванні не надав перевагу в русі транспортному засобу марки Mazda 3 (д.н.з. НОМЕР_4 ) під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку, по тій смузі на яку він мав намір перестроїтися, внаслідок чого водій ОСОБА_2 здійснив зіткнення з вказаним транспортним засобом під керуванням ОСОБА_1 , чим порушив вимоги пункту 10.3 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

18.09.2022 о 14:15 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Mazda 3 (д.н.з. НОМЕР_4 ) по вул. Богатирській у м. Києві (в напрямку м. Києва), не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки Maisonneuve (д.н.з. НОМЕР_3 ) під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався попереду, чим порушив вимоги пунктів 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 11 листопада 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., зі стягненням судового збору в розмірі 496 грн. на користь держави.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., зі стягненням судового збору в розмірі 496 грн. на користь держави.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Соломін Валерій Олександрович, 14.01.2023 року подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, просить її скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Крім того в апеляційній скарзі скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження та зазначає, що з оскаржуваною постановою ознайомився на сайті ЄДРСР тільки 05.12.2022 року, що обумовило пропуск строку на подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга була подана до Оболонського районного суду м. Києва 11.12.2022 року, яка була йому повернута, після чого він повторно в січні подав апеляційну скаргу.

Вирішуючи питання про поновлення строку, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені в апеляційній скарзі обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду міста Києва від 11 листопада 2022 року, як такий, що пропущений з поважних причин.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначає, що суть правопорушення повністю не відповідала дійсності, а сама постанова постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у порушення ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 139019 від 18.09.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП бездоказово зазначена суть адміністративного правопорушення. З огляду на те, що тим же інспектором поліції Громовим В. С. у той же самий день, у тому ж самому місці, за участю тих же учасників дорожньо-транспортної пригоди у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 139018 відносно водія транспортного засобу Maisonneuve (д.н.з. НОМЕР_3 ) ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказувалось про те, що 18.09.2022 року о 14 год. 15 хв. в м. Києві по вул. Богатирській, водій ОСОБА_2 , керуючи ТЗ Maisonneuve (д.н.з. НОМЕР_3 ) при перестроюванні не надав перевагу в русі ТЗ «Магсіа 3» д.н.з. НОМЕР_5 , що рухався в попутному напрямку , чим порушив вимоги п. 10.3 Правил дорожнього руху, внаслідок чого сталася ДТП , відсутні підстави вважати, що саме дії водія ОСОБА_1 знаходяться в прямому причинному зв`язку з тим, що відбулася аварія та пошкодження транспортних засобів.

Тобто одні і ті ж самі обставини ДТП оцінені інспектором поліції Громовим В. С. прямо протилежним чином, що робить неспроможним звинувачення ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

При цьому суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що в порушення ст. 256 КУпАП інспектор поліції Громов В. С. не встановив конкретне місце ДТП, тобто у схемі до протоколу про скоєння адміністративного правопорушення відсутня прив`язка місця зіткнення транспортних засобів до нерухомого об`єкта (будівлі, стовпа електропередач, за сучасних умов не зазначено координати геопозиції місця дорожньо-транспортної пригоди, не зазначена назва дороги, не зазначено індексу та номеру дороги, що надавало б інформацію про особливості даної автодороги, дозволений на ній швидкісний режим, дорожню розмітку.

Судом першої інстанції не враховано нормативно-правові акти місцевого значення, які дозоляють швидкісні межі руху транспортних засобів у певний період року по вул. Богатирська м. Київ.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не врахував норми законодавства України та практику ЄСПЛ, а також допустився упередженої неналежної оцінки доказів, які суперечать один одному, не відповідають фактичним обставинам справи.

Посилаючись на ст. 245 КУпАП, вказує, що суд першої інстанції принципово порушив завдання КУпАП, оскільки не дотримався розгляду справи у хронологічній послідовності події дорожньо-транспортної пригоди, обумовлених неправомірними діями водія ОСОБА_2 , а саме за обставин, коли 18.09.2022 року о 14 год. 15 хв. , керуючи транспортним засобом «Mazda 3», ОСОБА_1 , рухався приблизно із швидкістю 65-68 км/год у лівій смузі по автодорозі Р69, що позначена дорожньою розміткою (переривчастою лінією) для нерейкових транспортних засобів по вул. Богатирська зі сторони м. Вишгорода в напрямку м. Київ. В цей час транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 , рухався в попутному з ОСОБА_1 автомобілем напрямку по правій смузі в районі (координати геопозиції : HF4F+M7R Київ (50.5567432, 30.4731369) тієї ж автодороги у порушення п. 10.1 перед зміною напрямку руху з правої смуги в ліву, по якій рухався ОСОБА_1 , не впевнився, що це буде безпечно та не створить перешкод або небезпеки автомобілю для руху, у порушення підп. «б» п. 9.2. Правил дорожнього руху (надалі ПДР) без увімкнення попереджувального сигналу світлового покажчику повороту відповідного напрямку та в порушення п.10.3 ПДР не надав переваги в русі автомобілю ОСОБА_1 , несподівано для останнього здійснив маневр повороту вліво, виїхав на смугу руху ОСОБА_1 , створив небезпеку для автомобіля, на що ОСОБА_1 змушений був негайно вжити заходи для зменшення швидкості, застосувати екстрене гальмування та подав звуковий сигнал, але не зміг запобігти зіткненню з транспортним засобом Maisonneuve (д.н.з. НОМЕР_3 ), з незалежних від нього технічних причин, в результаті чого сталося зіткнення правою частиною автомобіля ОСОБА_1 з лівою задньою частиною автомобіля «Maisonneuve» д.н.з. НОМЕР_3 , в наслідок чого автомобіль «Mazda 3», д.н.з. НОМЕР_4 отримав механічні ушкодження.

При цьому суд першої інстанції не взяв до уваги, шо ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mazda 3», д.н.з. НОМЕР_4 , рухався із дозволеною швидкістю приблизно 65-68 км/год у лівій смузі по автодорозі Р69, що позначена дорожньою розміткою для нерейкових транспортних засобів.

Швидкість автомобіля ОСОБА_1 відповідала нормативно - правовому припису, встановленому Держадміністрацією міста Києва. Тобто швидкісний режим руху ОСОБА_1 не порушував.

Зазначає, що суд першої інстанції допустився упередженого відношення до аналізу доказів у справі та умисно не надав належної оцінки доказам, отриманим під час допиту водія ОСОБА_2 у їх сукупності з усіма обє`ктивними доказами його вини, які мають визначальне рішення у даній справі, коли за клопотанням адвоката Константинова Д.А. були оголошені покази ОСОБА_2 , надані ним відразу після події ДТП. ОСОБА_2 підтримав ці покази в судовому засіданні і погодився з тим, що він не переконався перед перестроюванням із лівої смуги руху в праву шляхом спостереження у дзеркало лівого та заднього виду, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, що стало наслідком порушення п.10.1 ПДР.

Відразу після цього на запитання суду: «Чи визнає він свою вину?» - ОСОБА_2 відповів: «повністю визнаю свою вину».

Скаржник вважає, що визнання водієм ОСОБА_2 своєї вини у даному ДТП повністю, виключає вину ОСОБА_4 .

Також зазначає, що суд першої інстанції невірно прийшов до висновку про те, що ОСОБА_1 не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки Maisonneuve (д.н.з. НОМЕР_3 ) під керуванням водія ОСОБА_2 , бо це визначення застосовується без урахування обставин даного ДТП.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник Соломін В.О. доводи апеляційної скарги підтримали. Адвокат зазначав, що відсутність вини ОСОБА_1 , доводиться поясненнями водія ОСОБА_2 . Зазначав, що клопотання про призначення авто-технічної експертизи в суді першої інстанції не подавали, оскільки з врахуванням пояснень водія ОСОБА_2 , вина ОСОБА_1 виключається.

Водій ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, разом з тим визнав, що в разі, якби він не здійснював маневр та не міняв полосу руху, зіткнення не відбулося б, вказував, що він коли побачив автомобіль, намагався повернутись в ту ж полосу, з якої перелаштовувався, але уникнути зіткнення не вдалось.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Враховуючи положення ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При винесенні постанови суд першої інстанції керувався тим, що винуватість ОСОБА_1 підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, що містяться у справі про адміністративне правопорушення, зокрема:

-даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №139019, в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Mazda 3 (д.н.з. НОМЕР_4 ) по вул. Богатирській у м. Києві (в напрямку м. Києва), не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки Maisonneuve (д.н.з. НОМЕР_3 ) під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався попереду, чим порушив вимоги пунктів 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Протокол сумніву у суду не викликає, оскільки складений відповідно до вимог статей 254, 256 КУпАП.

Крім того, у протоколі зазначено про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, а також положень ст. 268 КУпАП.

Суд вважав, що своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений. Протокол не містить будь-яких пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з приводу незгоди з його змістом. Жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_1 не заявляв, мотивів не згоди з протоколом не зазначив. Під час судового провадження ОСОБА_1 не надано суду доказів на підтвердження того, що ним оскаржено у встановленому законом порядку дії працівників поліції за фактом складання адміністративного матеріалу;.

Однак апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП, можуть бути лише водії транспортних засобів. При цьому пошкодження таких засобів, вантажів, шляхів, шляхових та інших споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно вимог п. 10.3 ПДР України у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Висновок суду про наявність вини у ДТП водія ОСОБА_1 не ґрунтуються на матеріалах справи. Також не ґрунтується ні на вимогах нормативних документів, які регламентують порядок та безпеку дорожнього руху, та на зібраних у справі доказах.Висновки судді місцевого судупро наявність порушень вимог ПДР України із боку водія ОСОБА_1 , які перебували у причинному зв'язку із зіткненням та пошкодженням транспортних засобів, а відповідно і наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не підтверджені жодними доказами наявними у справі. Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 139019 від 18.09.2022 року, ОСОБА_1 в вину було поставлене порушення вимог п.12.1 та п. 13.1 ПДР України. Цими пунктами ПДР України визначений обов`язок водія при виборі безпечної швидкості руху враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Між тим, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 дійсно були допущені порушення указаних вище пунктів ПДР України, які би перебували у причинному звязку із ДТП. Так, матеріали справи не містять жодного доказу, який би указував на те, що водієм ОСОБА_1 при виборі безпечної швидкості руху були допущені порушення вимог п. 12.1 ПДР України.

Матеріали справи також не містять доказів про недотримання дистанції, оскільки з пояснень водіїв чітко вбачається, що водій ОСОБА_2 змінював напрямок руху, і не встиг виїхати на полосу руху водія ОСОБА_1 , коли побачив його автомобіль намагався повернути автомобіль в праву полосу руху, але уникнути зіткнення не вдалося.

Тобто такі пояснення узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 , який вказує, що перед ним на великій відстані не було автомобілів і він обрав швидкість в своїй полосі руху - 65-68 км /годину, яка відповідала ПБР та дорожній обстановці, але з огляду на те, що водій ОСОБА_2 раптово почав виїжджати на полосу його руху він не встиг зреагувати і зупинити свій транспортний засіб.

При вирішенні питання про винність водіїв у порушенні вимог ПДР України та про те, дії кого із водіїв перебувають у причинному зв`язку із ДТП та наслідками у виді пошкодження автомобілів суд вважає за необхідне визначити те, хто із водіїв першим допустив порушення вимог ПДР України, сутність цього порушення, дії іншого водія у даній дорожній обстановці та яке саме порушення призвело до зіткнення та наступного пошкодження транспортних засобів. Як зазначено вище, у дорожній обстановці яка передувала ДТП, водій ОСОБА_2 рухаючись у правій смузі, у якій була тягучка, увімкнувши покажчик лівого повороту, почав переулаштування в лівий ряд, але побачив автомобіль, який рухався на великій швидкості, та прийняв вправо, однак уникнути зіткнення не вдалося. Відповідно до п.10.3 ПДР України «дати дорогу» це вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість. Аналіз указаної правої норми дає підстави стверджувати про те, що у зазначеній вище дорожній обстановці водій ОСОБА_2 повинен був забезпечити безперешкодний проїзд усіма транспортними засобами, які рухались у попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися, у тому числі і автомобілю під керуванням водія ОСОБА_1 . Суд звертає увагу на те, що цими положеннями ПДР України не передбачено необхідності оцінки водієм, який зобов`язаний дати дорогу, можливості перестроювання за наявності транспортних засобів, яким він зобов`язаний дати дорогу. Тобто, у випадку наявності таких транспортних засобів, інший водій зобов`язаний забезпечити їхній безперешкодний проїзд за будь-яких обставин, у тому числі і не зважаючи на швидкість цих транспортних засобів. Швидкість із якою рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_1 не має правового значення для вирішення питання про наявність у діях ОСОБА_2 порушень вимог ПДР України які проявились у тому що він не дав дорогу транспортному засобу, який мав перевагу у русі.

Неврахування зазначених обставин призвело до хибних висновків суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У зв'язку із цим, постанова судді Оболонського районного суду міста Києва від 11 листопада 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України підлягає зміні в частині визнання вини ОСОБА_1 . У цій частині зазначена постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 11 листопада 2022.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 11 листопада 2022 року скасувати.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст.. 124 КУпАП закрити, з підстав передбачених п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Желепа