ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/492/23 Номер провадження 33/814/1033/23Головуючий у 1-й інстанції Мирошникова О.Ш. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Панченко О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.

з участю представника потерпілої ОСОБА_1 адвоката Савинської Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Савинської Наталії Юріївни, подану в інтересах ОСОБА_1

на постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 лютого 2023 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої головним спеціалістом Виконавчого комітету Лубенської міської ради-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 лютого 2023 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої головним спеціалістом Виконавчого комітету Лубенської міської ради, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно з постановою судді, належних та допустимих доказів, які об`єктивно доводили б факт спричинення ОСОБА_2 психологічного насильства відносно колишньої свекрухи та сина, що призвели до емоційної невпевненості останніх, нездатності захистити себе або завдання шкоди їх психологічному здоров`ю матеріали справи не містять, а відтак суддя місцевого суду дійшла висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із постановою судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 лютого 2023 року, потерпіла - ОСОБА_1 через свого захисника - адвоката Савинську Н.Ю. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а ОСОБА_2 притягнути до адміністративної відповідальності.

Апеляційна скарга обґрунтовується тим. що місцевим судом не з`ясовано повно, всебічно та об`єктивно фактичні обставини справи, а також порушено право на належний судовий захист у зв`язку зі здійснення розгляду справи без їх участі.

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції

Захисник потерпілої - ОСОБА_1 адвокат Савинська Н.Ю. в судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу підтримала з мотивів, викладених в ній, просила її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а ОСОБА_2 притягнути до адміністративної відповідальності.

Від захисника ОСОБА_2 адвоката - Коряка А.В. надійшла заява про розгляд справи беї їхньої участі.

Мотиви суду

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь- яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла. їжі. одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій. та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст. 173-2 КУпАП. необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до п. З ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п.14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждало)' особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №281592 від 03 лютого 2023 року, вбачається, що 28 січня 2023 року близько 09-00 год. ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство відносно ОСОБА_1 в присутності малолітньої дитини ОСОБА_4 , яке полягало у висловлюванні нецензурною лайкою в її бік, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_1 га ОСОБА_4 , тобто своїми діями ОСОБА_3 вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Однак, апеляційний суд зазначає, що до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №281592 від 03 лютого 2023 року не долучено жодних фактичних даних, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, а відтак не доведено вину останньої у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

У даному випадку сам протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження сукупністю інших належних та допустимих доказів, не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень п.7 ч.2 ст.129 Конституції України однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч.1 ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи. Виходячи з положень ст.268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Верховним Судом в п.34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25 січня 2019 року №194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

У своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У зв`язку з цим, апеляційний суд зазначає, що сам по собі факт розгляду справи без участі особи, не є правовою підставою для скасування судового рішення. Натомість, можливість реалізації вказаних процесуальних прав апелянту було надано в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, якою вона і скористалася через свого захисника адвоката Савинську Н.Ю.

Враховуючи викладене, вважаю обґрунтованим висновок судді першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_2 психологічного насильства відносно колишньої свекрухи та сина, що призвели до емоційної невпевненості останніх, нездатності захистити себе або завдання шкоди їх психологічному здоров`ю.

Згідно ст. 7 КУпАП. ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 / справі №463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться па її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.

Відтак, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Савинської Н.Ю. є безпідставною, оскільки доказів на спростування висновків місцевого суду в ній не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового розгляду в суді апеляційної інстанції не здобуто.

Таким чином, оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 лютого 2023 року щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , передбаченого частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Савинської Наталії Юріївни, подану в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду О.О. Панченко