ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2023 Справа №607/12711/23

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк Василь Михайлович, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2023 року до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 200836 від 30 червня 2023 року, 30 червня 2023 року близько 14.35 год. у АДРЕСА_2 , у гуртожитку на кухні загального користування громадянка ОСОБА_1 виражалася нецензурною лайкою в сторону громадянина ОСОБА_2 , внаслідок чого порушила громадський порядок і спокій громадян.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення заперечила та пояснила, що не вчиняла дій, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення.

Розглянувши матеріали справи, доходжу таких висновків.

Ст.173 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян

Так, проявом хуліганських дій є будь-які протиправні дії, спрямовані на порушення громадського порядку. Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складається у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння, як нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян, інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

Суб`єктивна сторона правопорушення дрібне хуліганство, характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ст.252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних і допустимих доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що 30 червня 2023 року близько 14.35 год. у АДРЕСА_2 , у гуртожитку на кухні загального користування громадянка ОСОБА_1 виражалася нецензурною лайкою в сторону громадянина ОСОБА_2 , внаслідок чого порушила громадський порядок і спокій громадян.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що у них відсутні належні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 виражалася нецензурною лайкою, чим було порушено громадський порядок і спокій інших громадян, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони дрібного хуліганства, та не наведено доказів про хуліганський мотив поведінки, що є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Так, з досліджених у судовому засіданні відеозаписів з нагрудних камер працівників патрульної поліції, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, встановлено, що на них не зафіксовано фактів виражання нецензурною лайкою ОСОБА_1 .

Щодо наданого як доказ рапорту т.в.о. поліцейського № 1 роти ТОР УПП в Тернопільській області ДПП Йончак О. від 30 червня 2023 року, суддя не може вважати належним доказом, оскільки рапорт - це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції.

Суддя критично відноситься до тверджень потерпілого ОСОБА_3 , які містяться в його письмових поясненнях та заяві, оскільки зазначені твердження не знайшли свого підтвердження при дослідженні доказів, що містяться в матеріалах адміністративної справи.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Інших доказів, які б підтверджували провину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зазначеного в протоколі, в матеріалах справи немає.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції».

Згідно приписів ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, в ході розгляду справи не встановлено, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбачений статтею 173 КУпАП. Докази вини ОСОБА_1 щодо вчинення нею дрібного хуліганства, в матеріалах справи відсутні, а тому справу щодо неї слід закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 173, 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушень, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у випадках передбачених ст. 287 КУпАП, а саме особою, щодо якої її винесено, потерпілим, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, а саме у випадку нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

СуддяВ. М. Позняк