Справа № 461/372/22 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 33/811/1443/22 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Цімка П.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 15 квітня 2022 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення штраф у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 496 гривень 20 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 02.01.2022 о 04:02 год. у м. Львові на вул. Устияновича, 8-б, керував транспортним засобом «Audi А7», номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, а саме на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного пристрою «Drager» Alсotest 6820, прилад ARJL-0257, тест 1406, проба позитивна 1,50 проміле. Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 15 квітня 2022 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що його дійсно 02.01.2022 зупиняли працівники поліції повідомили про порушення ним п. 9.2 б ПДР та винесли постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП. У подальшому поліцейський почав стверджувати про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд. Наголошує, що поведінка поліцейських була упереджена, інспектор ОСОБА_2 звертався до нього із застосуванням ненормативної лексики, що зафіксовано на відео.

Звертає увагу на те, що він продував прилад декілька раз, але такий не спрацьовував, а згодом вимкнувся. Після чергового продуття прилад показав результат, який врахував інспектор та склав протокол. Він заперечував вживання алкоголю, але інспектор не реагував.

Вважає, що у разі виявлення несправності під час застосування газоаналізатора чи його некоректної роботи (помилки в роботі, вимкнення екрана), а також його категоричного заперечення вживання алкоголю, інспектор поліції повинен був провести огляд спочатку, із коректною роботою газоаналізатора, чого він не зробив.

Про невідповідність дій інспектора поліції ОСОБА_2 свідчить і те, що він, стверджуючи про наявність ознак алкогольного сп`яніння та отримання результатів обстеження за допомогою газоаналізатора, не відсторонив його від керування транспортним засобом, як це передбачено ч. 1 ст. 266 КУпАП.

При наявності категоричного заперечення ним вживання алкоголю, після проходження огляду за допомогою газоаналізатора інспектор поліції ОСОБА_2 не з`ясував чи погоджується він із результатами такого огляду, як і не запропонував повторно пройти огляд із застосуванням газоаналізатора чи у випадку відмови - пройти огляд в медичному закладі.

Вважає, що заперечення ним вживання алкоголю не може тлумачитись по іншому, аніж незгода із результатом тесту на газоаналізаторі.

Апелянт зауважує, що протокол складений інспектором поліції Бурлакою В.О., у той час, як акт огляду та роздруківка приладу «Драгер» підписані ОСОБА_3 , який не представлявся і огляд не проводив.

Зазначає, що у протоколі відсутнє зазначення про його перебування в стані алкогольного сп`яніння, як і відсутнє зазначення результату огляду. На примірнику акта огляду який було йому вручено, відсутнє зазначення прізвища, імені та по-батькові інспектора поліції, яким було проведено огляд, складений та підписаний акт огляду.

Наголошує, що із відеозаписів з нагрудних камер, вбачається невідповідність дій інспектора поліції Бурлака В.О. вимогам ч. 3 ст. 266 КУпАП.

Так, на відеозаписі із нагрудної камери 1292 інспектор поліції Бурлак В.О. зазначив про наявність у нього права: «або відмовитись від огляду, або пройти огляд в медичному закладі або пройти на місці за допомогою приладу драгер» (3 можливості). Далі інспектор повідомив йому, що «у випадку якщо ми декілька разів вам пропонуємо, а ви відмовляєтесь буде складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП».

Вважає, що інспектор поліції Бурлак В.О. невірно роз`яснив процедуру огляду на стан сп`яніння та його права, правові наслідки вчинення чи невчинення певних дій, як особи щодо якої така процедура проводиться.

ОСОБА_1 , його захисник Цімко П.О. в суді апеляційної інстанції підтримали подану апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , виступ захисника Цімка П.О., перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

З огляду на те, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 21 листопада 2022 року та того ж дня мав можливість ознайомитися з мотивами прийнятого рішення, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та такий підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №234412 від 02.01.2022 (а.с. 2), 02.01.2022 о 04:02 год. у м. Львові на вул. Устияновича, 8-б, керував транспортним засобом «Audi А7» днз НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, а саме на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного пристрою «Drager» Alсotest 6820, прилад ARJL-0257, тест 1406, проба позитивна 1,50 %о. Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 256 КУпАП встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, у такому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

На переконання апеляційного суду, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, у такому містяться вся необхідна інформація, натомість перечислення ознак алкогольного сп`яніння, виявлених працівниками поліції в освідуваної особи, не є обов`язковими елементами протоколу про адміністративне правопорушення.

Викладені в протоколі обставини підтверджуються даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку із виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Проба проведеного за допомогою приладу «Drager ARJL-0257» огляду показала позитивний результат 1,50 ‰, що також стверджується роздруківкою приладу (а.с.1).

З даними огляду ОСОБА_1 ознайомився, з таким результатом погодився, про що розписався у відповідній графі акта, чим спростовуються доводи останнього про те, що з результатом огляду на місці зупинки транспортного засобу він не погодився.

Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять у собі даних щодо незгоди ОСОБА_1 з результатом огляду та бажанням останнього проходити такий в медичному закладі.

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейський не вірно роз`яснив ОСОБА_1 процедуру огляду не відповідають дійсності, та спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом відповідно до якого поліцейський неодноразово роз`яснював ОСОБА_1 процедуру проходження огляду, як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі.

Не знайшли свого підтвердження і доводи ОСОБА_1 про те, що поліцейські не відсторонили його від керування транспортним засобом, оскільки, як вбачається з наявного у матеріалах справи відео з нагрудних камер поліцейських, ОСОБА_1 працівниками поліції було повідомлено про необхідність виклику тверезого водія, а йому керувати автомобілем заборонено.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про несправність приладу за допомогою якого він проходив огляд, не відповідають дійсності та спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом з якого вбачаються, що ОСОБА_1 під час огляду продував прилад не достатньо тому такий не спрацьовував, що не свідчить про його несправність.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що акт огляду та роздруківка приладу «Драгер» підписані інспектором Зіньківим М.І., який не проводив огляду не може бути підставою для скасування постанови, оскільки інспектор ОСОБА_3 перебував у складі екіпажу разом з інспектором поліції Бурлакою В.О. тому вправі був такі підписати.

Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст.130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 15 квітня 2022 року.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 15 квітня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк