Справа № 216/1743/23
номер провадження 3/216/1250/23
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року м. Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Хомик І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Костянтинівка Донецької області, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , водій їдальні групи матеріального забезпечення, у військовому званні «солдат», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що 11.01.2023 року о 07 год. 00 хв., перебуваючи в базовому таборі групи матеріального забезпечення в/ч НОМЕР_1 у населеному пункті Райгородок Донецької області, солдат ОСОБА_1 відмовився від виконання законних вимог командира в/ч НОМЕР_1 , бойового розпорядження № 328 від 10.01.2023 в умовах особливого періоду, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-10 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Дорош С.П. заперечували проти обставин, викладених у протоколі, зокрема ОСОБА_1 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав та суду пояснив, що хворів, про що повідомив командира групи, після чого був відправлений на лікування у шпиталь де і перебував до цього часу. Умисла на невиконання наказу командира не мав.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне і повне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 9 КупАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За положеннями ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.ст.252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 254 КУпАП найважливішим джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення, який повинен містити ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ст. 172-10 КУпАП передбачає за ч. 1 - " Відмова від виконання законних вимог командира (начальника)" та за ч. 2 - "Діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду".

Законність вимог командира не може переслідувати мету протилежну обов`язкам військовослужбовця.

Аналіз норми, передбаченої ст. 172-10 КУпАП дає підстави для висновку, що склад адміністративного правопорушення складає відкрита відмова виконати наказ командира (начальника) - непокора, що передбачає наявність заяви (усної чи письмової) підлеглого про його небажання виконувати наказ, або інше демонстративне його невиконання, яке може супроводжуватись будь-якими репліками чи здійснюватися мовчки. Невиконання наказу може полягати: а) у діях, вчиняти які наказ прямо забороняв; б) невиконанні дій, які мали бути виконані згідно з наказом; в) у виконанні таких дій з порушенням встановлених наказом строків та інших обов`язкових умов їх виконання.

Судом встановлено, що 11.01.2023 року о 07 год. 00 хв., перебуваючи в базовому таборі групи матеріального забезпечення в/ч НОМЕР_1 у населеному пункті Райгородок Донецької області, солдат ОСОБА_1 відмовився від виконання законних вимог командира в/ч НОМЕР_1 , бойового розпорядження № 328 від 10.01.2023 в умовах особливого періоду.

По даному факту, за результатами проведеного службового розслідування, командирос групи матеріального забезпечення майором ОСОБА_2 був складений протокол стосовно ОСОБА_1 за відмову від виконання законних вимог командира (начальника), в умовах особливого періоду, що тягне за собою адміністративну відповідальність, що передбачена ч.2 ст. 172-10 КУпАП.

Пункт 35 ЗУ «Про статут внутрішньої служби Збройних сил України» передбачає порядок віддання й виконання наказів, а саме накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 ставиться в провину саме невиконання бойового розпорядження командира військової частини.

Згідно Бойового статуту Сухопутних військ ЗСУ визначено, бойові завдання підрозділам перед боєм ставляться бойовим наказом (попередніми бойовими розпорядженнями), а в ході бою бойовим розпорядженням. Отже, наказ, є більш загальним стратегічним документом, а розпорядження більше цільовим і конкретним.

Відповідно до п. 6 Дисциплінарного статуту ЗСУ право командира віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідно до частини 4 статті 15 КУпАП військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Так, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у протоколі № 68 від 16.03.2023 щодо ОСОБА_1 зазначено «невиконання бойового «розпорядження».

Відповідно до акту службового розслідування, ОСОБА_1 не виконав бойовий «наказ» командира. Дана обставина підтверджується також показаннями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Пояснення свідків відібрані 25.01.2023 року.

Крім того, вказаний акт службового розслідування складений без дати затвердження командиром військової частини НОМЕР_1 .

Слід зазначити, що в поясненнях свідків не вказано коли саме ОСОБА_1 відмовився виконувати бойовий наказ.

Крім того, в тексті письмових пояснень свідків зазначено, що пояснення відібрані в порядку проведення службового розслідування, згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 11.01.2023 № 374, однак, до матеріалів справи зазначений наказ не долучено в якості доказу.

Отже, доказів, які б були належними та допустимими та підтверджували дані, вказані у протоколі, матеріали справи не містять. Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду, які вказували про відмову ОСОБА_1 від виконання законних вимог командира (начальника) здобуто не було та суду не надано.

Відповідно до приписів ст. ст.252,254,255,256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Разом із тим, в порушення наведених вище вимог чинного законодавства протокол серії А3283 № 68 було складено 16 березня 2023 року, у той час як правопорушення вчинено 11 січня 2023 року.

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено поза межами визначеного законом строку, посилання на останній, як доказ вчинення адміністративного правопорушення є неможливим.

Враховуючи вище наведене, приходжу до висновку, що даний протокол складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, а матеріали справи не містять фактичних даних, які б підтверджували сам факт відкритої відмови - непокори, або факт умисної відмови ОСОБА_1 від виконання законних вимог командира, таким чином встановити одну із складових адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, а саме наявність вчинення відкритої або умисної відмови від виконання законних вимог командира (начальника), неможливо.

На переконання суду, у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не було умислу на вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявні в матеріалах справи докази не дають підстав поза розумним сумнівом дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.172-10 КУпАП, відтак провадження у справі підлягає закриттю згідно п.1 ч.1ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 9, 172-10, 247, 277, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 172-10 КУпАП стосовно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.І. ХОМИК