ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.01.2023 Справа №607/571/23

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Братасюк В.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , номер обслуги 3 гармати 14 артилерійської батареї 5 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 ,

за ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,-

В С Т А Н О В И В :
Як вбачається із протоколу про військове адміністративне правопорушення серії ЛВТ №6 від 09.01.2023 року солдат ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом у військовій частині НОМЕР_1 . Зі змісту зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 02.01.2023року о 17 год. 30 хв., командиром 5-го артилерійського дивізіону в/ч НОМЕР_1 під час перевірки особового складу було виявлено відсутність у розташуванні військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) солдата ОСОБА_1 04.01.2023 року солдат ОСОБА_1 самостійно повернувся в розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ). 09.01.2023 року було виявлено солдата ОСОБА_1 в діях якого встановлені ознаки військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП. Таким чином військовослужбовець протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення свої статутних обов`язків, в умовах особливого періоду, вчинив самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем військової служби по мобілізації тривалістю до десяти діб, вчинене в умовах особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснивши, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, винним себе у вчиненому адміністративному правопорушенні визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому.

Провина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена матеріалами дослідженими в судовому засіданні, а саме: даними, які містяться в протоколі про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 серії ЛВТ №6 від 09.01.2023 року; поясненнями ОСОБА_1 від 06.01.2023року; поясненнями старшого водія військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 06.01.2023року, поясненнями номера обслуги військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 від 06.01.2023року; військовим квитком ОСОБА_1 . Серія НОМЕР_2 від 17.11.1999 року, рапортами командира 5-го артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 від 02.01.2023року та 04.01.2023року; доповіддю про прибуття із самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_1 під час дії воєнного стану №72 від 05.01.2023року; витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.05.2022року №119, витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2022року №312.

Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України «Про оборону України, ст.1, ч.8 ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку, щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнною стану в Україні або на окремих її місцевостях за охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань. Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу.

Я вбачається із листа Верховного Суду від 13.07.2018 р. N 60-1543/0/2-18 адресованого начальникові Генерального штабу - Головнокомандувачу Збройних Сил України, Верховний Суд однозначно сформулював правову позицію щодо тлумачення поняття "особливий період". В постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 205/1993/17-ц (касаційне провадження № 61-1664св17) установлено, що особливий період діє в Україні від 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 "Про часткову мобілізацію" (Указ № 303/2014). Також у цій справі наголошується, що Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав. Таким чином, Верховний Суд, забезпечуючи єдність правозастосовної практики, дотримується правової позиції, згідно з якою особливий період в Україні діє.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 під час проходження військової служби на посаді номера обслуги 3 гармати 14 артилерійської батареї 5 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 49,127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з наміром - тимчасово ухилитися від проходження військової служби в умовах особливого періоду, умисно, через особисту недисциплінованість, не повернувся вчасно в розташування військової частини НОМЕР_1 розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та до 04 січня 2023 року проводив час на власний розсуд.

За вказаних обставин приходжу до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-11 КУпАП тобто, самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби) тривалістю до десяти діб, вчинене в умовах особливого періоду.

При накладенні адміністративного стягнення, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за вчинене правопорушення, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме: визнання вини, та щире розкаяння у вчинені правопорушенні вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір», із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 40-1, 172-11, 280, 283, 284, 290, 294, 299, 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 215 (двісті п`ятнадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.
Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяВ. М. Братасюк