ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2023 Справа №607/823/23

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л. М, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого на АДРЕСА_2 , приватного підприємця ,

за частиною третьою ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

04 січня 2023 року уповноваженою особою Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №388334 за ознаками правопорушення передбаченого частиною третьою ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зі вказаного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 04 січня 2023 року об 09 год. 01 хв. ОСОБА_1 на вул. Бережанській, 5 у м. Тернополі, всупереч вимогам ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» керував транспортним засобом марки «Опель», номерний знак НОМЕР_1 , будучи обмеженим у праві керування транспортними засобами відповідно до постанови ВП54639074 від 22.03.2019.

У судове судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Верес М. Я. не з`явилися. Попередньо подали клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. У поданому клопотанні вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП заперечили. Вказали, що йому не було відомо про наявність винесеної відносно нього постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, копії вказаної постанови він ніколи не отримував. Окрім того, зазначили, що на даний час державним виконавцем винесено постанову про скасування тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами та надали її копію від 23 січня 2023 року.

Захисник Верес М. Я. подав клопотання про проведення судового розгляду за його та ОСОБА_1 відсутності, вказав, що просить провадження у справі закрити на підставі поданого клопотання та долучених доказів.

Суд, дослідивши наявні у справі про адміністративне правопорушення докази, доходить висновку, що провадження в справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно із вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із вимогами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №388334 від 04 січня 2023 року, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 04 січня 2023 року об 09 год. 01 хв. на вул. Бережанській, 5 у м. Тернополі, всупереч вимогам ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» керував транспортним засобом марки «Опель», номерний знак НОМЕР_1 , будучи обмеженим у праві керування транспортними засобами відповідно до постанови ВП54639074 від 22.03.2019.

Положеннями частини третьої ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Отже, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони даного правопорушення є провина суб`єкта правопорушення, яка полягає в тому, що суб`єкт правопорушення, усвідомлюючи встановлені стосовно нього обмеження у праві керування транспортними засобами, здійснював керування ними.

Судом установлено, що в матеріалах справи відсутні достатні та достовірні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 04 січня 2023 року керував транспортним засобом знаючи про наявність встановленого відносно нього державним виконавцем обмеження у праві керування транспортним засобами та свідомо порушив вимоги частини третьої ст. 126 КУпАП.

Так, на підтвердження обставин, викладених у протоколі, працівниками поліції долучено: постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №217645 від 04 січня 2023 року; рапорт інспектора взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Назарія Вівчара від 04.01.20233; постанову державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві керуванням транспортними засобами від 22.03.2019 ВП№ 54639074; матеріали відеофіксації на СД-диску з нагрудної камери поліцейського.

Суд не приймає до уваги вказаний рапорт працівника поліції, як належний та допустимий доказ, оскільки рапорт - це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції.

Із поданого ОСОБА_2 клопотання убачається, що на момент зупинки транспортного засобу працівниками поліції та складання протоколу про адміністративне правопорушення йому не було відомо про винесену відносно нього постанову державного виконавця щодо встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Аналогічні пояснення ОСОБА_2 надав при складанні протоколу від 04 січня 2023 року, що зафіксовано на СД-диску з нагрудної камери поліцейського, який долучено до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Сам факт наявності постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керуванням транспортними засобами ВП №54639074 від 22 березня 2019 року, без наявних в матеріалах справи доказів про надіслання та отримання такої постанови боржником, не підтверджує той факт, що ОСОБА_1 був обізнаний про встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами станом на дату складення протоколу.

Будь-які інших доказів до протоколу не долучено.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Таким чином, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною третьою ст. 126 КУпАП, а будь-які сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь ОСОБА_1 .

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчинені ним порушення, передбаченого частиною третьою ст. 126 КУпАП, зокрема керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, не є переконливими та достатніми.

З врахуванням наведеного, суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись статтями 126, 247, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяЛ. М. Сливка