Справа №521/3720/23
Номер провадження 3/521/4398/23
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.09.2023 Малиновський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Роїк Д.Я., при секретарі Примакіній С.О., за участі представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Склярського П.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №070541 від 23.12.2023 вбачається, що 23.12.2023 о 09 год. 00 хв. у м. Херсоні по вул. Залаегерсег, 27 водій ОСОБА_1 керував т/з марки «Ford», моделі «Escort», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

За даним фактом інспектором поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №070541 від 23.12.2023, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Від представника ОСОБА_2 надійшли до суду письмові пояснення в яких останній посилається на відсутність складу адміністративного правопорушення в зв`язку з чим просив провадження по справі закрити.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав свої пояснення вказавши, що ОСОБА_1 невірно роз`яснили наслідки проходження медичного огляду, не роз`яснили йому права, передбачені ст. 268 КУпАП, працівники поліції погрожували конфіскацією транспортного засобу на потреби ЗСУ у зв`язку із запровадженням військового стану, що і стало підставою відмови від проходження огляду.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст.1 та ч. 1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Згідно із ст.7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Положеннямист. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»зобов`язано суди застосовувати при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

Устатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ч. 2 ст. 251 КупАП України уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушенняза допомогою належних, допустимих та достовірних доказів мають довести, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння за ст. 130 КУпАП як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Суд зазначає, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП виражається у відмові особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Заслуговують на увагу посилання захисника на те, що співробітники поліції погрожували ОСОБА_1 вилученням його автомобіля на потреби Збройних Сил України, що підтверджується відеозаписом нагрудної камери співробітників патрульної поліції, відповідно до якого поліцейський декілька разів (7 хв. 34 сек., 12 хв. 52 сек.) погрожував ОСОБА_1 вилученням його транспортного засобу, зокрема, повідомив, що при позитивному результаті огляду на стан алкогольного сп`яніння автомобіль буде конфіскований на потреби ЗСУ.

Натомість, суд наголошує на тому, що вимогами ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 4 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» передбачено, що примусове відчуження майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим,обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради та може здійснюватися з попереднім повним відшкодуванням його вартості.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 спочатку погоджується на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (6 хв. 47 сек.), проте після роз`яснення йому наслідків у формі конфіскації транспортного засобу (7 хв. 34 сек.) він змінює свою думку, суд вважає, що в даному випадку співробітники патрульної поліції поводились непрофесійно та навмисно сприяли настанню таких наслідків.

Згідно з Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом №1376 від 06.11.0215 р. (далі Інструкція) складання протоколів про адміністративні правопорушення, протоколів про адміністративні затримання, протоколів про вилучення речей і документів, протоколів про огляд речей та особистий огляд, а також отримання пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції.

Пунктом 11 Інструкції визначено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали адміністративної справи суд дійшов висновку, що вона не відповідає вище зазначеним вимогам Інструкції. Матеріали справи не містять доказів того, що працівником поліції, яким було складено протокол, вживалися заходи щодо отримання пояснень від особи, роз`яснювалися їй положення КУпАП та пропонувалося пройти огляд у медичному закладі.

Додатково суд зазначає, що підставність зупинки транспортних засобів регламентовано статтею 35 ЗУ «Про національну поліцію».Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що транспортний засіб ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Матеріали справи не містять доказів порушення водієм правил дорожнього руху, що ставить під сумнів законність усіх подальших дій працівників поліції. Такі висновки, повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи судом мають бути витлумачені на користь останнього.

Керуючись ст.7,130,221,247,251,255,284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Д.Я. Роїк