ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 684/372/23

Провадження № 33/4820/574/23

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Болотін С.М., з участю секретаря судового засідання Савчук Н.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Плющ Лідії Петрівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника - адвоката Плющ Лідії Петрівни на постанову судді Старосинявського районного суду Хмельницької області від 21 вересня 2023 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, на утримані троє дітей, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

За постановою судді, 11 липня 2023 року о 22 год. 35 хв. ОСОБА_1 по вул. І. Франка, 8 в смт. Стара Синява керував транспортним засобом «Skoda Fabia» д.р.н. НОМЕР_1 (на синьому фоні) з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду, у встановленому законом порядку, відмовився в лікаря нарколога, що підтверджено висновком № 46 від 12 липня 2023 року, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою судді захисник адвокат Плющ Л.П. подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Стверджує, що матеріали справи ґрунтуються виключно на фальсифікованих працівниками поліції доказах, здобутих з грубим порушенням закону, які залишилися поза увагою судді. Вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Плющ Л.П. на підтримку апеляційної скарги, з посиланням на зазначені в ній доводи, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, дізнання, з`ясування обставин у справі та перевірка їх доказами проведені з дотриманням вимог закону, таких порушень закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, при зазначених у постанові обставинах, відповідає матеріалам справи та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Так, в процесі судового та апеляційного розглядів ОСОБА_1 не заперечував та ствердив обставини перебування поряд транспортного засобу по вулиці І. Франка, 8 в смт. Стара Синява, однак викладав свою версію подій, при цьому, заперечуючи обставини перебування в стані сп`яніння та відмову від проходження огляду такого.

Із змісту акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що особа притягнута до адміністративної відповідальності на місці зупинки транспортного засобу виявляла ознаки сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.6).

Даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, стверджується, що ОСОБА_1 12 липня 2023 року о 01 год. 41 хв. був направлений на огляд до КНП «Летичівська багатопрофільна лікарня», проте в закладі охорони здоров`я останній відмовився від проходження такого огляду (а.с.5).

Змістом висновку щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12 липня 2023 року стверджується, що ОСОБА_1 від обстеження в КНП «Летичівська БЛ» відмовився (а.с.7).

Так, обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом 11 липня 2023 року, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного закладу та в медичному закладі, повністю стверджується, жодним чином, не спростованими даними відеозаписів подій з яких вбачається, що особа притягнута до адміністративної відповідальності відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі (а.с.15).

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

В справі не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно ОСОБА_1 , заборонених законодавством методів дізнання, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

При цьому, в матеріалах справи не встановлено доказів, щоб ОСОБА_1 чи його захисник зверталися із заявами та скаргами до прокурора, який здійснює нагляд за органами поліції чи вищестоящих органів з приводу незаконних дій працівників поліції, а тому такі твердження викликають об`єктивний сумнів.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Суддя першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги сторони захисту про необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до встановленої законом відповідальності.

Доводи в апеляційній скарзі про відсутність на відеозаписі факту керування ОСОБА_1 автомобілем апеляційний суд до уваги не бере, оскільки спростовується дослідженими суддею першої інстанції даними відеозаписів, з яких вбачається, що останній, керуючи транспортним засобом, виявив двох водіїв, які керували скутерами, після чого здійснив зупинку вказаних транспортних засобів шляхом перемикання світла фар. Окрім того, після приїзду працівників поліції, останній не заперечував керування автомобілем «Skoda Fabia», н.з. НОМЕР_1 .

Посилання сторони захисту на те, що всі відеофайли фіксують нереальний час, вони монтовані, а також в матеріалах справи відсутні докази їх походження, не свідчить про їх неналежність та недопустимість, так як із даних відеозаписів вбачається, що саме ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я Летичівській багатопрофільній лікарні, на що той відмовився.

Так, згідно з приписами пункту першого частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення.

Як вбачається із диску, який наданий працівниками поліції, на ньому зафіксовані відеозаписи із нагрудних камер поліцейських, які взаємодоповнюють один одного та в сукупності підтверджують обставини справи.

Запис цілісний та безперервний, отриманий поліцейським відповідно до вимог законодавства. Даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації.

Отже, відеозапис події є належним та допустимим доказом. А тому, суддя місцевого суду обґрунтовано поклав такий в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Твердження про те, що працівники поліції не роз`яснювали права ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 КУпАП, не є, відповідно до вимог чинного законодавства, беззаперечною підставою для скасування постанови судді першої інстанції. Разом з тим, такі права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, в тому числі право мати захисника, були забезпечені останньому в процесі судового та апеляційного розглядів.

З аналогічних підстав, жодним чином, не спростовує обставин відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та не звільняє його від встановленої законом відповідальності, твердження апеляційної скарги стосовно незалучення захисника на його вимогу, оскільки чинним законодавством участь захисника при зупинці транспортного засобу, проходження огляду на стан алкогольного та/або наркотичного сп`яніння чи відмову від такого, або під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП не є обов`язковою.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено наслідків оформлення протоколу про адміністративне правопорушення у відсутності захисника, а тому це не може бути підставою для скасування судового рішення та закриття провадження в справі, в чому намагається переконати суд сторона захисту.

Доводи про те, що ОСОБА_1 був доставлений в Летичівську багатопрофільну лікарню для проходження огляду на стан сп`яніння без направлення на такий огляд, є необґрунтованими, оскільки із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається наявність такого.

Що стосується тверджень в апеляційній скарзі щодо невручення ОСОБА_1 направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, то такі апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вказане не спростовує факту вчинення адміністративного правопорушення та вказані процесуальні документи, складені працівниками поліції, на ім`я ОСОБА_1 містяться в матеріалах справи, які є належними та допустимими доказами у справі.

Посилання на те, що протокол про адміністративне правопорушення складався не уповноваженою на те особою, оскільки ОСОБА_3 не був тим, хто встановив факт адміністративного правопорушення є необґрунтованими.

Так, відповідно до ст. 255 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП мають право складати уповноважені на те особи органів Національної поліції.

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 306877 від 12 липня 2023 року складений ПОГ СВГ ВП Хмельницького РУП капітаном поліції Біликом В.О., який є працівником поліції, тому він є уповноваженою особою для його складання, відповідно до вимог закону.

Жодним чином не скасовує факту вчинення правопорушення та не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_1 посилання сторони захисту на ту обставину, що час складання протоколу про адміністративне правопорушення різниться з датою його скоєння. Оскільки, з огляду на те, що такий був вручений стороні захисту, від інкримінованих в ньому дій ОСОБА_1 , в тому числі за участі захисника захищався в суді, ці обставини не тягнуть його недійсність та недопустимість і не є порушенням права особи притягнутої до адміністративної відповідальності на захист.

Що стосується неправильного зазначення року народження ОСОБА_1 у висновку щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12 липня 2023 року, то вказане апеляційний суд вважає опискою, яка не впливає на законність рішення судді місцевого суду.

Разом з тим, як вбачається із відеозапису події у їх присутності працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння саме ОСОБА_1 , від якого останній відмовився.

Твердження про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі, а лише наполягав на розгерметизації мундштука, суддя до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Так, інструкція з експлуатації приладу Алконт-М, яким мав проводитися огляд ОСОБА_1 , передбачає індивідуальне, НЕ герметичне пакування мундштука із можливістю щоденної дезінфекції поверхонь, серед інших, і насадки зонда (мундштука).

Як вбачається із даних відеозапису подій, мундштук, який використовував лікар, був запакований в індивідуальне пакування, яке в присутності ОСОБА_1 було відкрито, мундштук встановлено в тримач зонда лікарем, втім останній дотримувався гігієнічних вимог, не торкаючись руками відкритої частини мундштука.

Разом з тим, вимоги щодо використання герметично запакованого мундштука для проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я відсутні.

Більше того, дані твердження сторони захисту були предметом дослідження судді місцевого суду та ним детально проаналізовані.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції порушено процедуру проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, оскільки йому така вимога про проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі пред`явлена більше, ніж через дві години після встановлення фактичних обставин справи, не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді, оскільки ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився як на місці події, так і в медичному закладі, а тому суддя не вправі надавати оцінку вказаному.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена на підставі вищенаведених, здобутих органами поліції, досліджених та перевірених суддею доказах у їх сукупності, в тому числі даних протоколів процесуальних дій, які підтверджують обставини та висновки встановлені суддею та спростовують твердження сторони захисту.

ОСОБА_1 органами поліції інкримінується відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, а не керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що є не тотожними, на що сторона захисту уваги не звернула.

Відповідно до вимог закону за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час провадження, за умови, що вони досліджені суддею першої інстанції не повністю або з порушеннями.

Тобто, чинним законодавством встановлений вичерпний перелік обставин, коли апеляційна інстанція зобов`язана повторно дослідити докази у справі і такі обставини широкому тлумаченню не підлягають.

З огляду на те, що суддею місцевого суду повно, з дотриманням вимог закону досліджені всі докази наявні в матеріалах справи, в тому числі дані відеозаписів подій, а твердження сторони захисту зводяться виключно до незгоди з їх оцінкою суддею місцевим судом, не вбачаю підстав для задоволення клопотання сторони захисту та повторного дослідження доказів наявних в матеріалах справи.

Суддя першої інстанції прийшов до висновку, що докази, які наявні у матеріалах справи, є достатніми та необхідними для встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стороною захисту не надано жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів. Не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, отже твердження сторони захисту про те, що наявні в матеріалах справи письмові матеріали оформленні з грубим порушенням вимог нормативно-правових актів не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суддя першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

Зокрема, суддею при визначенні ОСОБА_1 виду стягнення взято до уваги суспільну небезпечність вчиненого правопорушення та конкретні обставини справи.

За таких обставин вважаю, що стягнення, накладене на ОСОБА_1 , при даних конкретних обставинах справи та особи притягнутої до адміністративної відповідальності є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень, тобто ґрунтується на вимогах закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Старосинявського районного суду Хмельницької області від 21 вересня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника адвоката Плющ Лідії Петрівни без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Сергій БОЛОТІН