КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 376/1072/22
Провадження № 33/824/2164/2023
Головуючий в суді першої інстанції: Батовріна І.Г.
Доповідач: Трясун Ю.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2023 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника Харчука О.П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Сквирського районного суду Київської області від 13 березня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

за участю захисника Харчука О.П.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Сквирського районного суду Київської області від 13 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови суду 16 червня 2022 року о 17 год. у місті Сквира Київської області по вул. Незалежності ОСОБА_1 керував мотоциклом «HondaCBR 600», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду відмовився.

Судом встановлено порушення водієм п 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), та кваліфіковані дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисником Харчуком О.П. в інтересах ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, в якій він просить суд скасувати постанову суду, а провадження закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Захисник вважає, що судом ухвалене незаконне рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки поза увагою суду залишилися чисельні порушення з боку поліцейських.

Так, сторона захисту вважає, що у працівників поліції не було підстав зупиняти транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 та всупереч вимог ЗУ «Про національну поліцію», працівники поліції відмовилися поінформувати водія про причину зупинки.

За доводами апеляційної скарги, у поліцейського не було законних підстав вимагати від ОСОБА_1 проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки в останнього були відсутні ознаки сп`яніння, визначені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), якою передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Також захисник звертає увагу на те, що вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння була висловлена ним лише о 21 год. 42 хв., що зафіксовано на відеозаписі, в той час як в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками сп`яніння о 17 год. 16 червня 2022 року, тобто поза межами двогодинного терміну, визначеного законом для проходження такого огляду.

Крім того, апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не вручалась копія направлення для проходження огляду на стан сп`яніння.

Захисник звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а долучений до протоколу відеозапис з нагрудної камери поліцейського є недопустимим доказом, оскільки він не є безперервним, що суперечить вимогам Інструкції.

Також захисник вважає, що суд безпідставно послався у постанові на пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки вони не допитувалися судом .

Також захисник звертає увагу на те, що його підзахисному поліцейськими не були роз`яснені його права, а розгляд провадження в суді відбувався за відсутності сторони обвинувачення.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення захисника Харчука О.П., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги апеляційний суд зазначає, що вони не ґрунтуються на вимогах закону, та Інструкції, суперечать наявним у матеріалах справи доказам та нелогічними.

Також апеляційний суд зазначає, що за загальними принципами судочинства, суд розглядає провадження лише стосовно особи, та в межах висунутого їй обвинувачення. Відповідно до принципу диспозитивності, суд вирішує ті питання, які поставлені перед ним сторонами провадження та вирішення яких відносяться до його компетенції.

В апеляційній скарзі захисником ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Тому, у відповідності до ст. 294 КУпАП, завданням суду апеляційної інстанції є перевірка законності прийнятого судом рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на це суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах перевірки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, а дії поліцейських лише щодо дотримання ними вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції.

Щодо інших дій поліцейських, на які сторона захисту вказує в апеляційній скарзі, то їх відповідність закону розглядається в іншому провадженні, та за іншою процедурою. Сторона захисту не надала суду відповідне судове рішення, яким дії поліцейських визнані незаконними чи протиправними. Тому підстав для застосування доктрини «плодів отруєного дерева» при оцінці доказів у даному провадженні немає.

Питання залучення до розгляду даної справи про адміністративне правопорушення прокурора не ґрунтується на законі, оскільки чинним КУпАП чітко визначена категорія справ, в яких участь прокурора є обов`язковою. У даному провадженні відсутні законні підстави для залучення до участі прокурора.

Рішення Європейського суду з прав людини, на яке посилається захисник, дає підстави для законодавчого врегулювання цього питання.

Оцінюючи докази, на підставі яких суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави визнавати їх неналежними, недопустимими чи недостовірними.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, пояснення свідків є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Тому, посилання суду на пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідає вимогам закону. Апелянтом не наведено доводів про їх неналежність та недопустимість.

Щодо безперервності відеозапису, то апеляційний суд зазначає, що відсутність безперервності не може бути безумовною підставою для визнання такого доказу не допустимим, оскільки важливими для правильного вирішення справи є ті відомості, які дають суду можливість оцінити дії як поліцейських щодо дотримання вимог Інструкції, положень ст. 266 КУпАП, так і дій особи щодо відповідності їх ПДР.

Дослідивши наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського, апеляційний суд повністю погоджується з мотивами викладеними судом першої інстанції щодо дій поліцейських, які повідомили ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння та неодноразово пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі. На відеозаписі зафіксовано повне ігнорування водієм ОСОБА_1 вимог поліцейських, що правильно визнано як відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що відповідно положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, право виявлення у водія ознак сп`яніння належить поліцейському.

Щодо доводів сторони захисту про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 був водієм мотоцикла, то апеляційний суд їх вважає необґрунтованим, оскільки вони містять протиріччя.

Так, в апеляційній скарзі захисник зазначає, що поліцейськими був безпідставно зупинений ОСОБА_1 , та йому, всупереч вимог ЗУ «Про національну поліцію», не повідомлено про причину зупинки. Водночас, захисник заявляє, що відсутні докази того, що його підзахисний керував транспортним засобом.

Крім того, на відеозаписі зафіксовано, що на ОСОБА_1 відповідний одяг та черевики, шолом, які є мотоциклетним спорядженням. На звернення поліцейських він не повідомляв, що він не є особою, що керувала транспортним засобом. Крім того, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили, що ОСОБА_1 керував мотоциклом, та на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Водночас, апеляційний суд погоджується з доводами сторони захисту в частині того, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 16 червня 2022 року та акт огляду на стан сп`яніння не є належними доказами винуватості ОСОБА_1 , оскільки відповідно до Інструкції, вони складаються у разі погодження водія проти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я та особа пройшла такий огляд. У даній справі особа притягнута до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що судове рішення, яким ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним, обґрунтованим та вмотивованим, тому законних підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Харчука О.П. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Сквирського районного суду Київської області від 13 березня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р. Трясун