ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 628/3013/20 Номер провадження 33/814/101/23Головуючий у 1-й інстанції Коваленко О.А. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Хіль Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 28 січня 2021 року

у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП,

у с т а н о в и л а:

Постановою судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 28 січня 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 420 грн 40 коп.

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 06 листопада 2020 року о 19:50 год. в м. Куп`янськ по вул. Ломоносова, 26, керував автомобілем ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , прохав постанову судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 28 січня 2021 року скасувати та направити справу на новий розгляд до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що під час складення протоколу були відсутні свідки, Права передбачені ст..268 КУпАП йому не роз`яснювались.

Вказував, що у протоколі та поясненнях свідків не зазначено чітких ознак алкогольного сп`яніння, які повинні бути підставою для огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зазначав, що його відмова від проходження огляду була передумовлена недовірою до співробітників поліції приладу для фіксації стану алкогольного сп`яннія.

Також зазначав, що працівники поліції не направили його на огляд до медичного закладу.

Разом з тим апеляційна скарга подана після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 28 січня 2021 року.

Клопотання обгрунтовував тим, що він не був присутнім під час слухання справи.

Зазначав, що копію постанови він отримав 22 червня 2021 року.

Вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин і він має бути поновленим.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження слід зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова проголошена за відсутності ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять доказів отримання ним копії оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

За таких обставин суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущено з поважних причин і тому його необхідно поновити.

ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи судовою повісткою, крім того він повідомлявся про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України", при цьому у судове засідання не з`явився та не повідомив причин неявки.

Суд вважає, що вжив усіх необхідних заходів щодо повідомлення особи про час і місце судового розгляду, однак він не з`явився у судове засідання та доказів про поважність причин своєї неявки до суду не надав.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП до таких не відноситься, тому суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 . Його право при цьому не порушується, в тому числі і на захист, оскільки будучи повідомленим про розгляд справи він не з`явився, тобто уникає судового розгляду, цим самим має на меті уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення шляхом зволікання з розглядом справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

У ст. 129 Конституції України, закріплено конституційний припис, згідно якого, розгляд справ в судах відбувається відкрито, що, в свою чергу, гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись як про результати судового розгляду, так й отримати копію судового рішення з метою оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, особа має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності.

Тому суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 06 листопада 2020 року серії ДПР18 № 445552 (а.с. 2), рапортом від 06.11.2020 року (а.с.9), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких вони підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку та пояснили, що він керував автомобілем з ознаками алкгольного сп`яніння та поводив себе неадекватно (а.с. 6,7), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 803352 від 06.11.2020 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с.10).

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 445552 від 06 листопада 2020 року вбачається, що 06 листопада 2020 року о 19:50 год. в м. Куп`янськ по вул. Ломоносова, 26, керував автомобілем ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 130 КУпАП.

У акті огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів зазначено, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, різкий запах з порожнини рота алкоголю, порушення координації рухів. Також зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду.

У поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначено, що у їх присутності ОСОБА_1 від проходження огляду а стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився.

Вказане також підтверджується рапортом поліцейського.

Докази по справі є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так п. 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Згідно з диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само і за відмову осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп`яніння.

Доводи ОСОБА_1 про те, що ознаки, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, чинними нормативними актами не віднесені до ознак алкогольного сп`яніння, апеляційним судом відхиляються та спростовуються Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на те, що працівниками поліції було порушення процедуру огляду, а саме не запропоновано пройти такий огляд у закладі охорони здоровся, після його відмови від огляду на місці зупинки, оскільки таке твердження спростовується долученими до матеріалів справи поясненнями свідків.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.

Разом з тим апеляційна скарга не містить доводів на підтвердження незаконності та необґрунтованості оскаржуваної постанови.

Ураховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни чи скасування постанови місцевого суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 28 січня 2021 року.

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 28 січня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Л.М. Хіль