Справа № 203/149/23
Провадження № 3/0203/410/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Шрамко Л.Л., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, курсанта ДДУВС, рядового поліції (стажера ВП№7), мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 20.12.2022 р. серії ААБ № 013474 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серія ААБ №013474, 20 грудня 2022 року о 21 годині 35 хвилин в м.Дніпро, Центральний район, вул. Курчатова, 10, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Audi A6, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Водій погодився пройти мед. освідування на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alkotest dragger 7510 у встановленому законом порядку на запис відеореєстратора, результат позитивний, склав 1,07 проміле. Чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху Українита вичинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в суді вину не визнав, надав суду письмові заперечення, просив закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В суді пояснив, що він не має водійських прав, не керував транспортним засобом, тому відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності. Керування здійснював його батько, який покинув місце події та автомобіль через лічені хвилини, після початку спілкування з поліцейськими, забравши свої документи.

Щодо обставин події пояснив таке. Ввечері 20.12.2022 йому зателефонував батько - ОСОБА_2 , з яким він разом не проживає, та запропонував зустрітись, поговорити, оскільки напередодні вони посварились, на що він ОСОБА_1 погодився.

20.12.2022 близько 21:30 год. на вул. Курчатова у м. Дніпро він сів в автомобіль свого батька - ОСОБА_2 - Audi A6 державний номерний знак НОМЕР_1 .

В автомобілі він почув різкий запах алкоголю і припустив, що батько нетверезий. Він - батько це підтвердив і виявив бажання проїхатись в авто містом, поговорити.

Вони з батьком почали сперечатись і він ОСОБА_1 витягнув/виштовхнув його батька ОСОБА_2 з місця водія, зайнявши це місце сам, щоб попередити невідворотні наслідки у вигляді керування нетверезим батьком автомобілем і можливого скоєння дорожньо-транспортної пригоди з будь-якими негативними наслідками. В цей час справляв природну потребу на узбіччі дороги. На момент коли до нього підійшли працівники поліції він дійсно знаходився на водійському сидінні, однак автомобіль стояв припаркований та він ним не керував, сів лише для того щоб батько не зміг далі їхати, сам продовжувати рух не мав наміру. Працівники поліції одразу почали спілкування з батьком з приводу того, що він порушує громадський порядок, а лише потім підійшли до нього ОСОБА_1 та почали спілкуватися з ним. ОСОБА_1 одразу повідомляв працівникам поліції, що він не керував автомобілем та автомобіль йому не належить.

На вимогу працівника поліції він ОСОБА_1 -надав водійське посвідчення батька разом з реєстраційними документами на автомобіль і зазначив, що не має водійського посвідчення, пояснив, що між ним та батьком відбулись сімейні стосунки і він не керував авто. Він розгубився у тій ситуації, та за пропозицією поліцейського він пройшов освідчення на стан сп`яніння і лише відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 013474 та постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6308077, з якою він також не згоден та оскаржує, звернувся з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. Також, наголошує, що він не керував автомобілем Audi A6 державний номерний знак НОМЕР_1 , ані до приїзду поліцейських, ані в момент їх зупинки на вул.Курчатова, 10 у м.Дніпрі.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП з наступних підстав.

Особа, яка склала протокол, вважає, що ОСОБА_1 порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Для встановлення складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, необхідно установити наявність двох обставин, а саме: 1) що особа керувала транспортним засобом; 2) ця особа знаходилась в стані алкогольного сп`яніння або відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час здійснення відеозапису нагрудної камери поліцейського, запис з якої був досліджений судом, зафіксовано, що автомобіль стоїть біля узбіччя дороги та працівники поліції спілкуються з чоловіком, який в цей час справляє природну потребу в громадському місці. Працівники поліції роблять зауваження громадянину, батьку ОСОБА_1 , який просить вибачення у працівників поліції, повідомляє, що більше так робити не буде, та це випадково вийшло, через відсутність поряд належного місця. Весь час працівники поліції спілкуються з батьком, складають відносно нього протоколи, після чого він повідомляє працівникам поліції, що він викликав таксі та йому час їхати, просить їх пришвидшитись. Також, на відеозаписі зафіксовано, що працівники поліції підходять до автомобіля, в якому знаходився ОСОБА_1 на водійському сидінні та який на запитання поліцейського повідомляє, що автомобілем він не керував, водійського посвідчення він має та не отримував його взагалі, а його батько перебуває в алкогольному сп`яніння та він намагається перешкодити йому далі керувати автомобілем. На прохання поліцейського погоджується та проходить огляд на стан сп`яніння на місці.

Відеозапис не повністю відображає подію, на відеозаписі не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та взагалі руху транспортного засобу. З відеозапису не зрозуміло, чи були взагалі підстави для проходження огляду на стан сп`яніння саме ОСОБА_1 .

З відеозапису вбачається, що працівники поліції складають протокол про адміністративне правопорушення стосовно чоловіка, який справляє природні потреби на узбіччі дороги. При цьому цей чоловік повідомляє, що далі їхати на цьому автомобілі не буде, оскільки перебуває у нетверезому стані, та зупинений працівниками поліції, про що складається протокол. Отже, вказаний чоловік підтвердив факт керування автомобілем у нетверезому стані. Однак далі ОСОБА_1 пропонують пройти огляд на стан сп`яніння на місці, на що останній погоджується та на запитання працівника поліції повідомляє, що батько його в стані сильного алкогольного сп`яніння. Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не визнавав, та на відеозапису такий факт не зафіксований. Інші докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсутні. Факт проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_3 , враховуючи наведені фактичні обставини події, не є достатнім доказом керування ОСОБА_1 автомобілем.

Отже, належні докази на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом відсутні.

Відповідно до положень статті 9 Конституції України, та статті 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог частини 2 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування пункту 2 статті 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже стаття 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення є необхідним застосування положення статті 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення прав захисту (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має право захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, підтверджуючі вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в діях останнього складу даного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.7, 8, 13, 16, 401,245, 283, 284 КУпАП, суд,

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга на постанову подається до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Л.Л. Шрамко