Провадження № 33/824/584/2023 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 березня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Савченка С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Ганоцького Олександра Олександровича, поданою в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2022 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України,

зареєстрованого: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік,

в с т а н о в и в:

Постановою cудді Святошинського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 12 липня 2022 року приблизно о 20 годині 20 хв. в м.Києві на вул.Кільцева дорога 124, керував транспортним засобом «TOYOTA» реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія в медичному закладу у лікаря-нарколога за адресою: м.Київ, вул.Відпочинку 18, згідно висновку лікаря - нарколога КНП «КМНКЛ Соціотерапія» № 00326 ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди-марихуана), чим порушив п.2.9(а) ПДР.

На постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2022 рокузахисник Ганоцький О.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на незаконність та необгрунтованість постанови.

Скарга мотивована тим, що районним судом не було належним чином повідомлено ОСОБА_1 про дату та час слухання справи про притягнення його до

- 2 -

адміністративної відповідальності, оскільки зазначене повідомлення ним було отримано лише 18 жовтня 2022 року, в той час коли справу уже було розглянуто, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Судом першої інстанції порушено порядок дослідження доказів у вказаній справі, а саме постановляючи судове рішення за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності районний суд протиправно самостійно відшукував докази обвинувачення, ініціював їх дослідження, уточнював в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення для можливості притягнення особи до відповідальності, оскільки такі дії суду призведуть до порушення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу. Скаржник зазначає, що в матеріалах справи відсутній жодний доказ факту керування автомобілем «TOYOTA LAND CRUISER» реєстраційний номер НОМЕР_2 , а саме гр. ОСОБА_1 був попереджений про намір поліції зробити в його автомобілі незаконний обшук без санкції суду, щоб не дати патрульній поліції підстав вилучити та відправити на штрафну площадку його автомобіль - гр. ОСОБА_1 після зупинки його автомобіля швидко пересів за кермо свого автомобіля, після чого патрульні поліцейські провели в його автомобілі незаконний обшук без санкції суду, намагалися незаконно вилучити його автомобіль та відправити на штрафний майданчик, а тому гр. ОСОБА_1 погодився на медичне обстеження, оскільки в той момент йому було важливо не віддавати свій автомобіль на штрафний майданчик. Скаржник зазначає що судом першої інстанції порушено право гр. ОСОБА_1 на захист та на правову допомогу, які гарантовані йому ст.59 Конституції України. Матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення гр. ОСОБА_1 від керування та передачі керування його автомобілем іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, не узгоджується з формулюванням правопорушення викладеним у протоколі. Зазначає, що невжиття поліцейським дій щодо надання гр. ОСОБА_1 можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, що тягне за собою закриття справи про адміністративне правопорушення. Скаржник зазначає, що його автомобіль було незаконно зупинено, оскільки працівники поліції зупинили його автомобіль коли ним керувала інша особа, а причину зупинки не пояснили, стверджуючи, що надійшло анонімне повідомлення. Разом з тим, свобода пересування є конституційним правом кожної людини, котра законно перебуває на території України (ст.33 Конституції України), а тому зупинка автомобіля повинна відбуватись на підставах та у порядку, передбачених Законом України «Про національну поліції» та ПДР. Також скаржник зазначає, що в матеріалах про притягнення до адміністративної відповідальності, які надійшли від УПП у м.Києві відсутня інформація про свідків та відео фіксація з місця події.

Також, захисником Ганоцьким О.О., в інтересах ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги з огляду на те, що розгляд справи судом першої інстанції проведено у його відстуність без належного повідомлення, а з постановою він ознайомився лише 26 грудня 2022 року шляхом ознайомлення з матеріалами справи.

Наведені причини пропуску строку подання апеляційної скарги визнаються судом поважними, а тому на підставі ст.294 КУпАП суд поновлює апелянту строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2022 року.

Про розгляд справи 24 січня 2023 року ОСОБА_1 та адвокат Ганоцький О.О. повідомлені належним чином засобами телефонного зв`язку, зокрема ОСОБА_1 за телефоном ( НОМЕР_3 ) та адвокат Ганоцький О.О. за телефоном (НОМЕР_4), до

- 3 -

суду не з`явилися.

В день розгляду 24 січня 2023 року адвокат Ганоцький О.О. подав заяву про перенесення розгляду з огляду на хворобу ОСОБА_1 , докази про що надасть у наступному судовому засіданні. Сам адвокат не з`явився, причин неявки не повідомив.

Клопотання задоволено, розгляд справи відкладено на 07 березня 2023 року, про що ОСОБА_1 та адвокат Ганоцький О.О. повідомлені належним чином засобами телефонного зв`язку, до суду не з`явилися.

В день розгляду 07 березня 2023 року адвокат Ганоцький О.О. повторно подав заяву про перенесення розгляду з огляду на хворобу ОСОБА_1 , будь-яких доказів про хворобу ОСОБА_1 не надав. Сам адвокат не з`явився, причин неявки не повідомив.

Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність поважних причин неявки ОСОБА_1 та адвоката Ганоцького О.О. з таких міркувань.

По-перше, посилаючись на неможливість явки ОСОБА_1 до апеляційного суду з огляду на хворобу, ні адвокат Ганоцький О.О., ні ОСОБА_1 не надали суду жодного підтверджуючого документу про це, хоча суд зробив тривалу перерву між засіданнями і останні мали таку можливість, проте не зробили цього.

По-друге, адвокат Ганоцький О.О. не з`явився до суду без будь-яких підстав.

По-третє, розгляд справи упродовж розумного строку є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, про що неодноразово вказував у своїх рішенням Європейський суд з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

По-четверте, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.

І по-п`яте, відхиляючи клопотання про відкладення справи суд враховує, що адвокат Ганоцький О.О. подав апеляційну скаргу значним обсягом (15 аркушів), в якій грунтовно і змістовно виклав свою позицію щодо незаконності і необгрунтованості оскаржуваної постанови та наявності підстав її його скасування.

З огляду на викладене з урахуванням відсутності будь-яких доказів про поважність причин повторної неявки ОСОБА_1 і його захисника до апеляційного судута з метою дотримання передбачених законом розумних строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності вказаних осіб.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а постанову слід скасувати з наступних підстав.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя першої інстанції зазначив, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.9(а) ПДР підтверджується наявними у справі доказами, зокрема даними, які містяться: у протколі про адміністративне правопорушення, висновком лікаря-нарколога щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану п`яніння, відеозаписом з

- 4 -

відеореєстратора.

Проте, апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних міркувань.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч.2 ст.7 КУпАП).

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`ктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам, оскільки суд не врахував зміст протоколу про адміністративне правопорушення, не дав належної оцінки наявним у справі доказам, не оцінив їх відповідність вимогам законодавства та всупереч наведеним вимогам КУпАП прийняв необгрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення.

Частина 1 ст.130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз змісту ч.1 ст.130 КупАП свідчить про те, що диспозиція даної норми містить кілька окремих складів адміністративного правопорушення, які є самостійними і відрізняються за своєю об`єктивною стороною, тобто за характером вчинених особою дій, за які цю особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності. Такі дії зокрема можуть виражатися у керуванні транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, або відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення серед інших обставин в тому числі зазначаютьсямісце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Розглядаючи справу, суддя не звернув увагу на зміст протоколу про адміністративне правопорушення та відповідність суті адміністративного правопорушення, вказаного у протоколі, положенням диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП.

- 5 -

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 153861 від 12 липня 2022 року, складеному у відношенні ОСОБА_1 , зазначено, що «12 липня 2022 року о 20 годині 20 хв. в м.Києві на вул.Кільцева дорога 124ОСОБА_1 керував транспортним засобом «TOYOTA» реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія в медичному закладу у лікаря-нарколога за адресою: м.Київ, вул.Відпочинку 18, згідно висновку лікаря - нарколога КНП «КМНКЛ Соціотерапія» № 00326 ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди-марихуана), чим порушив п.2.9(а) ПДР.

Тобто, протокол взагалі не містить обов`язкового складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема у протоколі не зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані наркотичного сп`яніння.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у керуванні автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння, суд не врахував диспозицію ч.1 ст.130 КупАП, яка визначає правопорушення як керування автомобілем у стані сп`яніння, а не керування автомобілем з ознаками сп`яніння.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinу. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися виключно від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично самим судом.

Суддя першої інстанції наведеного не врахував, не звернув уваги на допущені працівниками поліції порушення норм КУпАП, та всупереч положень ст.280 КупАП щодо законності і обгрунтованості постанови у справі про адміністративне правопорушення, прийняв постанову про винуватість ОСОБА_1 .

При вирішенні апеляційної скарги відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і практику Європейського суду з прав людинияк джерела права.

Так згідно ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не доводиться сукупністю наявних у справі доказів, які не є переконливими, достатньо вагомими і узгодженими між собою, а відтак викликають у суду обгрунтований сумнів.

Згідно з ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на

- 6 -

припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.39 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин апеляційний суд прийшов до висновку, що суддя першої інстанції не звернув увагу на зміст протоколу про адміністративне правопорушення та відповідність суті адміністративного правопорушення, вказаного у протоколі, положенням диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, дав неналежну оцінку наявним у справі доказам, не звернув увагу на наявні порушення, що призвело до помилкового висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Водночас, апеляційний суд прийшов до висновку, що решта доводів апеляційної скарги необгрунтовані, у зв`язку з чим апеляційну скаргу задовольняє частково. Дані доводи не аналізуються з викладених вище підстав.

Згідно ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова судді Голосіївського районного суду м.Києва від 22 серпня 2022 рокущодо ОСОБА_3 скасуванню, а провадження у справі закритттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Поновити захиснику Ганоцькому Олександру Олександровичустрок на подачу апеляційної скарги на постанову судді Оболонського районного суду м.Києва від 02 листопада 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника Ганоцького Олександра Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задоволити частково.

Постановусудді Святошинського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягненняскасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.І.Савченко