головуючий у суді І інстанції Чередніченко Н.П.
провадження № 33/824/620/2023
головуючий суддя Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 січня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Мостової Г.І., за участю секретаря Сердюк К.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 02 грудня 2022 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124, частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 02 грудня 2022 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124, частиною 4 статті 130 КУпАП та на підставі статті 36 КУпАП остаточне стягнення визначено у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Держави судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп.

При розгляді адміністративної справи судом встановлено, що ОСОБА_1 02 жовтня 2022 року о 13.05 годині по вул. Кіровоградській, 38/58 в м. Києві, керуючи автомобілем марки «Шкода», д.н. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції та не обрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Тойота», д.н. НОМЕР_2 , чим порушив п.п. 2.3 б, 13.1 Правил дорожнього руху України, після чого місце пригоди залишив. Під час оформлення ДТП було встановлено, що ОСОБА_1 був з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), від проходження огляду на стан сп`яніння в встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить: скасувати постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 02 грудня 2022 року в частині визнання його винним у вчиненні правопорушень, передбачених статтею 122-4 та частиною 4 статті 130 КУпАП, та закрити провадження у справі в цій частині у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених статтею 122-4 та частиною 4 статті 130 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок працівника поліції про те, що ОСОБА_1 нібито залишив місце ДТП не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 та інший учасник ДТП - ОСОБА_2 домовилися, що ОСОБА_1 поїде за грошима на роботу та відшкодує вартість спричиненої шкоди без виклику поліції, на що погодився ОСОБА_2 . ОСОБА_1 розповів ОСОБА_2 , де знаходиться його робота.

Приїхавши на роботу, ОСОБА_1 взяв необхідну суму грошей і пішки пішов до місця, де його повинен був чекати відповідно до їх домовленості ОСОБА_2 , однак останнього вже не було на тому місці, і ОСОБА_1 повернувся до гаражного кооперативу, купив на заправці пляшку пива 0,5 л «Чернігівське», оскільки був в стані сильного нервового хвилювання і не розумів, що роботи далі. ОСОБА_1 встиг випити лише пів пляшки пива, як приїхала поліція і стала складати протокол. Зазначені обставини може підтвердити ОСОБА_3 , який працює охоронником гаражного кооператив і перебував весь цей час з ним.

Під час складання протоколу поліцейський увімкнув бодікамеру і запитав ОСОБА_1 , чи вживав він алкоголь, на що він відповів що так, але не за кермом, а після ДТП випив пива.

Бодікамера у поліцейського була вимкнена, що є порушенням пункту 5 Порядку застосування портативних відеореєстраторів та карт пам`яті до них, їх облік, зберігання та видача відеозаписів, затвердженого наказом МВС України № 1026 від 18 грудня 2018 року.

Матеріали адміністративної справи не містять доказів вживання ОСОБА_1 алкоголю 02 жовтня 2022 року о 13 год.05 хв. за адресою: м.Київ. вул.Ізюмська - вул.Кіровоградська, про що був складений відносно нього протокол серії ЛАД №367204 про адміністративне правопорушення за частиною 4 статті 130 КУпАП

Сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.

Одночасно ОСОБА_1 заявлене клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

Клопотання мотивоване тим, що повний текст отриманий ОСОБА_1 09 грудня 2022 року. 16 грудня 2022 року ОСОБА_1 прийшов до Голосіївського районного суду міста Києва щоб здати до канцелярії апеляційну скаргу, але у зв`язку з відсутністю електроенергії канцелярія не працювала.

Гарантуючи відповідно до частини 1 статті 55 Основного Закону України право особи на судовий захист, Конституція України визначає основні засади судочинства, метою закріплення яких є, зокрема, забезпечення неупередженості здійснення правосуддя судом, відповідність винесеного рішення верховенству права, а також своєчасне, ефективне та справедливе поновлення особи в правах протягом розумних строків.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Отже, реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у суді апеляційної інстанцій; перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

На підставі викладеного, з метою забезпечення права ОСОБА_1 на апеляційний перегляд справи, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на подання апеляції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 постанова Голосіївського районного суду міста Києва від 02 грудня 2022 року в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП не оскаржується. Постанова суду першої інстанції оскаржена лише в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 122-4 та частиною 4 статті 130 КУпАП, тому апеляційний суд, керуючись вимогами частини 7 статті 294 КУпАП, переглядає указану постанову у межах доводів апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали за апеляційною скаргою, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями статті 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

До протоколів додано, зокрема відеоматеріал, на якому зафіксовано як ОСОБА_1 стоїть біля автомобіля марки «Шкода», д.н. НОМЕР_1 , який припаркований біля гаражу, на питання працівника поліції ОСОБА_1 пояснив, що після вчинення ДТП він вживав пиво.

Зазначив, що не залишав місце ДТП, до якої він причетний, а лише поїхав за грошима для відшкодування завданої шкоди потерпілому.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення.

Переглянутий відеозапис події, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, дає підстави стверджувати про те, що водій ОСОБА_1 дійсно залишив місце ДТП, всі протоколи про адміністративні правопорушення складені значно пізніше, ніж відбулась сама пригода, у зв`язку з цим підстави для закриття провадження в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 122-4 КУпАП відсутні.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині оскарження притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 130 КУпАП, апеляційний суд враховує таке.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 367204 за частиною 4 статті 130 КУпАП зазначено, що ОСОБА_1 порушено пункт 2.5 ПДР.

На доданому до протоколу відеозаписі зафіксовано, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду.

Частиною 4 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Відповідно до пункту 2.10 «є» ПДР, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Пунктом 2.5 ПДР визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого, сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначення у протоколі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 130 КУпАП, пункту 2.5 ПДР є безпідставним, оскільки диспозицією частини 4 статті 130 КУпАП не передбачена відповідальність за відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, на підставі яких можливо дійти висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 130 КУпАП, у зв`язку з вживанням ним після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю.

Як вбачається з матеріалів справи медичний огляд з метою встановлення стану сп`янінні водія не проводився, рішення про звільнення водія від проведення такого огляду відсутнє. Водій ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, а такі дії не містить складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті130 КУпАП.

Сам по собі факт визнання ОСОБА_1 вживання ним невеликої кількості пива, що зафіксовано відеозаписом, не може бути єдиним та достатнім доказом та не звільняє від обов`язку надання особами, уповноваженими на складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідних доказів для доведення вини особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вживанні алкогольних напоїв після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння з огляду на фактичні дані, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, диском з відеозаписом, іншими матеріалами справи є необґрунтованим, оскільки вказані докази у своїй сукупності підтверджують лише факт дорожньо-транспортної пригоди та залишення місця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 та не доводять поза розумним сумнівом вину останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, постанова Голосіївського районного суду міста Києва від 02 грудня 2022 року підлягає скасуванню в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 130 КУпАП, а провадження у справі - закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 130 КУпАП.

Оскільки постанова Голосіївського районного суду міста Києва від 02 грудня 2022 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП не оскаржується, а в частині статті 122-4 КУпАП залишено без змін, відповідно до вимог статті 36 КУпАП стосовно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в межах санкції статті 122-4 КУпАП у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 02 грудня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 02 грудня 2022 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В іншій частині постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 02 грудня 2022 року залишити без змін та вважати правильним накладене на ОСОБА_1 стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП, із застосуванням статті 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.І. Мостова