Справа № 136/72/23
провадження №3/136/29/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, громадянку України, непрацююча, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово притягувану до адміністративної відповідальності: 05.09.2022 за ч.1 ст.184 КУпАП накладено стягнення у виді попередження; 12.10.2022 за ч.2 ст.184 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн.; 27.01.2023 за ч.2 ст.184 КУпАп накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн., -

ч. 2 ст. 184 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

07.01.2023 о 10:00 год. по АДРЕСА_1 , було встановлено, що гр. ОСОБА_1 ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого залишила на три доби з гр. ОСОБА_3 , чим не забезпечила необхідних умов проживання та виховання малолітньої дитини.

Такими своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.184 КУпАП, оскільки дії, вчинені нею протягом року після того, як її було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

У судове засідання ОСОБА_1 , будучи повідомленою про час та місце розгляду адміністративної справи, не з`явилась, заяв та клопотань про розгляд справи за її відсутності, або про відкладення справи до суду не надала.

При цьому, стаття 268 КУпАПне містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за статтею 184 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та яка була належним чином повідомлена про розгляд справи.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, доведена протоколом про адміністративне правопорушення, матеріалами, що додані до протоколу, які в силу ст. 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Частиною 2 ст. 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року після накладення адміністративного стягнення вчинення тих самих дій, що передбачені частиною першою цієї статті.

При цьому, ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей. Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст.150 Сімейного кодексу України. Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей являє собою бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП - ухилення батьків, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання малолітньої дитини, вчинене потворно протягом року.

При призначенні виду та розміру адміністративного стягнення враховується особа порушника, ступінь вини, майновий стан, характер вчиненого правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Дослідивши обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, оцінивши усі зібрані у справі докази, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винною у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення та з урахуванням особи порушника та характеру вчиненого правопорушення накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі, що передбачений частиною статті, за якою інкриміновано її діяння.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно ч. 5 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, до спеціального фонду Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 23, 26, 33, 184 ч.2, 221, 251, 276, 283, 276, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 870 (одну тисячу вісімсот сімдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 к., зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Суддя Світлана ШПОРТУН