Єдиний унікальний номер 229/1158/23
Номер провадження 3/229/937/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року Суддя Дружківського міського суду Донецької області Гонтар А.Л., розглянувши матеріали, які надійшли з Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Городок Львівської області, громадянина України, який працює (проходить службу) у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира стрілецької роти, у військовому званні - капітан, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше, протягом року, до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення не притягувався,

за ч.2 ст. 172-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2023 року до Дружківського міського суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення № 4 від 30.01.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Згідно протоколу, 25 січня 2023 року капітан ОСОБА_1 перебуваючи у населеному пункті АДРЕСА_2, здійснюючи службову діяльність на посаді командира 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , будучі командиром (начальником) особового складу ввіреної роти, військовою службовою особою, наділеним організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, не виконав наказ командира військової частини НОМЕР_1 , аргументуючи свої дії браком бойового досвіду, що могло призвести до суспільно-небезпечних наслідків, створити умови та причини залишення бойових позицій особовим складом та невиконання поставлених бойових завдань в районі виконання бойових завдань під час дії правового режиму воєнного стану в Україні, чим міг підірвати бойову готовність та боєздатність підрозділу, погіршити морально-психологічний стан особового складу та завдати шкоди авторитету керівної ланки військової частини НОМЕР_1 , що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-10 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи суду не надав.

Попри те, що особа не отримала або ухилилася від отримання судової повістки, її право на справедливий суд, гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, порушене не було. Таким чином, особі повинно бути відомо про час і місце розгляду справи, оскільки є можливість стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. З таким висновком погодився ЄСПЛ у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» № 12307/16.

Відповідно до ст. 268 КУпАП явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою, а тому суддя вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 .

Положенням ч.2 ст.7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Диспозиція ч.1 ст. 172-10 КУпАП передбачає наступні склади адміністративного правопорушення: відмова від виконання законних вимог командира (начальника).

Диспозиція ч.2 ст.172-10 КУпАП, передбачає відповідальність за: діяння, передбачене ч.1 цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Подія адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП та вина ОСОБА_1 у його вчиненні, повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, викладаючи фактичні обставини адміністративного правопорушення, посадовою особою зазначено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 316 від 17.11.2022 року капітана ОСОБА_1 призначено на посаду командира стрілецької роти управління військової частини НОМЕР_1 .

25 січня 2023 року капітан ОСОБА_1 перебуваючи у населеному пункті АДРЕСА_2, здійснюючи службову діяльність на посаді командира 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , будучі командиром (начальником) особового складу ввіреної роти, військовою службовою особою, наділеним організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, не виконав наказ командира військової частини НОМЕР_1 , аргументуючи свої дії браком бойового досвіду, що могло призвести до суспільно-небезпечних наслідків, створити умови та причини залишення бойових позицій особовим складом та невиконання поставлених бойових завдань в районі виконання бойових завдань під час дії правового режиму воєнного стану в Україні, чим міг підірвати бойову готовність та боєздатність підрозділу, погіршити морально-психологічний стан особового складу та завдати шкоди авторитету керівної ланки військової частини НОМЕР_1 , що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

Відповідно до Примітки 1 ст.172-13 КУпАП та Примітки 1 ст. 425 КК України під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Організаційно-розпорядчі функції (обов`язки) - це обов`язки щодо

здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом,

ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на

підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності.

Адміністративно-господарські функції (обов`язки) - це обов`язки з

управління або розпорядження державним, комунальним майном

(установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації забезпечення

контролю за цими операціями тощо).

Під наказом розуміється одна із форм реалізації владних функцій організаційно-розпрядчих або адміністративно-господарських обов`язків військової службової особи, змістом якої є пряма, обов`язкова для виконання вимога начальника про вчинення або не вчинення підлеглим (групою підлеглих) певних дій по службі. Під наказом розуміється також пряма вимога у вигляді розпорядження, вказівки, команди тощо.

Стаття 11 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі-Статут) встановлює загальні обов`язки військовослужбовців.

Відповідно до п. 3 ст. 11 розділу І частини І Статуту на військовослужбовців покладається обов`язок беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини.

Згідно ст. 16 розділу І частини І Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст. 30 розділу І частини І Статуту начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Стаття 35 розділу І частини І Статуту встановлює, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Відповідно до ст. 37 розділу І частини І Статуту військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Згідно ст.111 Статуту командир роти в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти, за підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки в роті, за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти, за успішне виконання ротою бойових завдань, за ведення ротного господарства.

Командир роти підпорядковується командирові батальйону і є прямим начальником усього особового складу роти.

Згідно ст. 58 Статуту командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Командир (начальник) зобов`язаний завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності.

Таким чином, командир роти є командиром (начальником) всього особового складу роти та наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, тобто за змістом наданих повноважень є військовою службовою особою.

Статтею 26 розділу І частини І Статуту встановлено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Частиною 4 ст. 15 КУпАП передбачено, що військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б КУпАП, за умови якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до Указу в.о. Президента України №303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в

України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України

«Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану

в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин

24 лютого 2022 року строком на ЗО діб введено воєнний стан.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного

стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом

України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня

2022 року № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05

години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного

стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом

України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21 квітня

2022 року № 2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05

години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного

стану в Україні» від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженого Законом

України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22 травня

2022 року № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05

години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного

стану в Україні» від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженого Законом

України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 серпня

2022 року № 2500-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05

години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного

стану в Україні» від 07 січня 2023 року № 757/2022, затвердженого Законом

України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» від 16 січня 2023 року № 2738-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05

години З0 хвилин 21 січня 2023 року строком на 90 діб.

Таким чином, з 24 лютого 2022 року по теперішній час в Україні діє

особливий період (воєнний стан).

Згідно ст. 1 ЗУ «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Суддя вважає, що особа, яка вступила на військову службу покладає на себе певні зобов`язання із проходженням служби, що охоплюється як безпосереднім виконанням службових обов`язків (виконання завдань, участь у навчаннях тощо), так і певними обмеженнями поза службою, яких вона має також суворо дотримуватись.

Суддя, оцінивши вищезазначені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи той факт, що вчинене адміністративне правопорушення мало місце та знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП, а саме: відмова від виконання законних вимог командира (начальника) в умовах особливого періоду.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності здійсненого правопорушення, особу яка притягається до адміністративної відповідальності, той факт, що вчинене адміністративне правопорушення мало місце, та знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, суддя вважає доцільним піддати особу, яка притягається до адміністративної відповідальності адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі п.12 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», ОСОБА_1 від сплати судового збору звільнити.

Керуючись ст.ст. 7,9, 15, 33, 38, ч.2 ст.172-10, 252, 280, 283-284, 287-291 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 притягнути до адміністративної відповідальності на підставі ч.2 ст.172-10 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) грн. 00 коп. в дохід держави.

Штраф підлягає сплаті на рахунок: UA0005694, отримувач коштів- Дружківське УК/м.Дружківка/21081100, код отримувача: (код за ЄДРПОУ) 37967785, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету- 21081100, найменування коду класифікації доходів бюджету: "Адміністративні штрафи та інші санкції", призначення платежу: штраф по справі про адміністративне правопорушення (зазначити номер справи).

Постанова про адміністративне правопорушення може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання постановою законної сили.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: А.Л. Гонтар