Єдиний унікальний номер 722/2196/23
Номер провадження 3/722/856/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Унгуряна С.В.,

секретаря Ткач Н.П.

за участю:

особи, яка притягається

до адмін.відповідальності ОСОБА_1

та потерпілого ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від начальника відділення поліції №1 (м.Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

24.10.2023 року на розгляд Сокирянського районного суду від начальника ВП №1 (м.Сокиряни) ДРВП ГУНП в Чернівецькій області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №311595, складеного 22.10.2023 року поліцейським з РПП СПД №1 м.Новодністровськ ДРВП ГУНП в Чернівецькій області Мидриганом Р.В. вбачається, що 22.10.2023 року о 15 год. 20 хв. в с.Романківці, водій транспортного засобу «Тесла Модель 3», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «САЗ 3507» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1. Правил дорожнього руху, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 під час судового розгляду справи свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що дійсно 22.10.2023 року прямував з м.Чернівці в напрямку м.Новодністровськ. Рухаючись в межах допустимої швидкості до 60 км/год. по головній дорозі по вулиці в с.Романківці Дністровського району Чернівецької області, раптово помітив, як приблизно на відстані 10 метрів ліворуч від його транспортного засобу, з другорядної дороги виїхав на головну дорогу транспортний засіб, який рухався в напрямку м.Новодністровськ. ОСОБА_1 не одразу помітив транспортний засіб, оскільки його засвічувало сонячне проміння. Намагаючись уникнути зіткнення, він виїхав праворуч на узбіччя дороги, однак не встиг уникнути зіткнення. Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби отримав механічні ушкодження, у його автомобілі було пошкоджена задня ліва дверка, ліве крило, задня ліва частина бампера та підкрильник, а у транспортного засобу, з яким відбулось зіткнення, було пошкоджено праву частину переднього бампера.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 22.10.2023 року керуючи в с.Романківці вантажним транспортним засобом, який був завантажений приблизною тоннажністю 5 тон, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, пропустивши з лівого та правого боку транспортні засоби, які рухались по дорозі, переконавшись що встигає здійснити маневр виїзду на головну дорогу, оскільки він бачив, що транспортний засіб, який рухався перебував від нього на значній відстані приблизно 400 метрів, виїхав на головну дорогу і одразу відчув удар внаслідок зіткнення. Зазначав, що розраховував, що встигає закінчити маневр, адже враховував, що водій мав би рухатись з допустимою швидкістю в межах населеного пункту і тоді б він обов`язково встиг закінчити маневр, однак впевнений, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухався із значно перевищеною швидкістю, що і призвело до ДТП.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Цією ж нормою закону передбачено, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності її дія або бездіяльність повинна бути протиправною, тобто порушувати встановлений законом порядок.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Суд зауважує, що склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Склад правопорушення містить в собі: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт та суб`єктивну сторону. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Враховуючи, що стаття 124 КУпАП є бланкетною, а тому при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали. Зокрема, на це звернуто увагу в постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Згідно з пунктом 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, дорожня обстановка - це сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №311595, 22.10.2023 року, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Тесла Модель 3», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «САЗ 3507» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Разом з тим, слід зазначити, що, протокол про адміністративне правопорушення, у відповідності до ст. 256 КУпАП, не містить відомостей про особу потерпілого, і таку особу у графі протоколу «Свідки чи потерпілі» не зазначено, що є порушенням вказаної статті, а його наявність є обов`язковою при кваліфікації дій особи за ст.124 КУпАП.

Також слід зазначити, що у зазначеному протоколі містяться суперечності, а саме, у графі протоколу «Свідки чи потерпілі» не зазначено жодної особи, лише вказано матеріали додаються, разом з тим, графа протоколу «До протоколу додаються» містить перелік додатків до такого, серед яких зазначено «пояснення» і до матеріалів справи долучено письмові пояснення ОСОБА_2 .

Так, обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол та не може бути перекладено на суд чи іншу особу.

Разом з тим, відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зокрема, судом встановлено, що в п. 12.1 ПДР України, порушення якого ставиться в провину ОСОБА_1 , передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей, з якою саме швидкістю рухався ОСОБА_1 , яка швидкість була встановлена на даній конкретній ділянці дороги-місця ДТП, що дало би можливість встановити факт наявності чи відсутності порушень вимог п. 12.1 ПДР України, отже матеріали справи не містять належних доказів, які б свідчили про те, що водій транспортного засобу «Тесла Модель 3», д.н.з. НОМЕР_1 , за вказаних умов дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою.

Щодо тверджень потерпілого ОСОБА_2 про те, що причиною ДТП стало перевищення водієм ОСОБА_1 обмеження швидкості, суд зазначає, що навіть якщо така обставина і мала місце, вона має другорядний характер, оскільки визначальним моментом щодо винуватості особи, виходячи з фактичних обставин події ДТП є те, хто з двох водіїв повинен надати перевагу в русі, хто дотримався, а хто не дотримався вимог правил та не надав перевагу транспортному засобу, який рухався по головні дорозі.

Відповідно до п.1.4 Правил дорожнього руху України, кожен з учасників дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Тобто, рухаючись по головній дорозі ОСОБА_1 об`єктивно не міг допустити, що інші учасники дорожнього руху, які рухаються по другорядній дорозі не нададуть йому перевагу у русі на головній дорозі.

Однак, питання щодо винуватості водія ОСОБА_2 під час розгляду даної справи не вирішується.

Зіставлення фактичних обставин за протоколом відносно ОСОБА_1 вчинення адміністративного правопорушення, яке інкримінується йому, свідчить про те, що ДТП сталося за участю двох водіїв транспортних засобів. За переконанням суду для правильного застосування норми закону про адміністративну відповідальність у такому випадку особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен з водіїв.

На таку особливість у правозастосуванні вказує Пленум ВС у постанові «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14. У п.7 цієї постанови роз`яснено, що у випадках, коли передбачені ст.286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому, суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У відповідності до п. 4.2 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 р., адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд враховує, що стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Суд, керуючись принципом "поза розумним сумнівом" вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого водієм правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів щодо обставин правопорушення є недостатнім для твердження про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Враховуючи положення ст. 62 Конституції України, відповідно до яких обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, беручи до уваги, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247 ч.1 п.1, 284 ч.1 п.3, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області.

Суддя С.В.Унгурян