Справа № 464/275/23 Головуючий у 1 інстанції: Беспалюк О.А.
Провадження № 33/811/202/23 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Жиравецького Тараса Михайловича, розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Жиравецького Тараса Михайловича на постанову Сихівського районного суду м.Львова від 23 січня 2023 року,

встановив:

постановою Сихівського районного суду м.Львова від 23 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн., з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 5 (п`ять) років.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 , будучи протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, 01 січня 2023 року о 12 годині 59 хвилин на пр. Червоної Калини, 90, у м.Львові, керував автомобілем марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , без права керування таким автомобілем, тобто без посвідчення водія, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.1 «а», п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

На зазначену постанову захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Жиравецький Тарас Михайлович подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з малозначністю та обмежитись усним зауваженням. ОСОБА_1 визнати винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Апелянт вважає, що покарання, призначене судом першої інстанції, не відповідає вимогам ст. 23 та ст. 25 КУпАП, окрім цього, суд не врахував окремі ключові обставини та умови життя ОСОБА_1 на користь малозначності його діяння.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що апеляційна скарга спрямована на оскарження цієї постанови в частині призначеного стягнення.

Вказує, що ОСОБА_1 жодним чином не заперечує факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а тому просить суд апеляційної інстанції постановити нову постанову, якою притягнути його до адміністративної відповідальності саме за це скоєне правопорушення.

Водночас стверджує, що суд першої інстанції не міг позбавити ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_1 не має посвідчення водія, а відтак взагалі не має права керувати транспортними засобами.

Вважає, що діяння ОСОБА_1 , передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, є малозначним, а штраф, призначений судом, становить надмірний тягар для ОСОБА_1 .

На думку апелянта, суд першої інстанції, призначаючи стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, вийшов за межі повноважень, наданих КУпАП та порушив правила призначення адміністративного стягнення, та наклав таке стягнення, яке в цій ситуації накласти неможливо.

Покликаючись на Постанову пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, зазначає, що позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, ст. 124 і 130 КпАП.

Вважає, що, призначаючи два основних стягнення, суд першої інстанції порушив правила ст. 25 та ст. 30 КУпАП та призначив таке стягнення, яке неможливо призначати у подібних ситуаціях.

Апелянт стверджує, що ОСОБА_2 не міг систематично порушувати порядок користування спеціального права, оскільки ніколи таким не був наділений.

Вказує, що, позбавивши ОСОБА_1 спеціального права, яким він і не був наділений, суд першої інстанції виключив будь-яку можливість для особи пройти навчання та належно отримати посвідчення водія.

На думку апелянта, суд першої інстанції, призначаючи покарання в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, зовсім не врахував усі сукупні обставини справи, зокрема ті, які стосуються як особистості ОСОБА_1 , мотивів його вчинків та умов його життя - які могли б бути використані та підтвердження малозначності його діянь.

Зазначає, що ОСОБА_1 18 років, він нещодавно закінчив навчання у коледжі та наразі займається пошуками роботи, стабільного заробітку не має, його мама є єдиною працевлаштованою особою у родині, яка має змогу стабільно заробляти та отримувати невелику суму коштів, достатню для скромного життя удвох із сином.

Стверджує, що покладення на ОСОБА_1 штрафу саме в такому розмірі не сприятиме його перевихованню, оскільки замість того аби усвідомити неправильність свого вчинку та стати на шлях виправлення, ОСОБА_1 доведеться вирішувати інші проблеми, пов`язані із необхідністю знайти велику суму коштів, а сама оплата штрафу позбавить його і його маму можливості належним чином забезпечувати свої елементарні потреби, пов`язані із купівлею їжі та оплати комунальних послуг.

Вказує, що накладення на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. відповідатиме як меті адміністративного стягнення, так і характеру діянь, вчинених ОСОБА_1 , що в свою чергу не становитиме надмірний тягар для ОСОБА_1 та його близьких.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи захисника Жиравецького Тараса Михайловича, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, та ніким не оспорюється.

Поряд з цим, доводи сторони захисту про те, що судом першої інстанції безпідставно накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на ОСОБА_1 , який не наділений таким правом, вважаю необґрунтованими з наступних підстав.

Так, диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачений склад адміністративного правопорушення, який інкримінується ОСОБА_1 , який полягає у повторному протягом року вчиненні порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Диспозиція ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачає склад правопорушення, який полягає у керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачі керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , будучи протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, 01 січня 2023 року о 12 годині 59 хвилин на пр. Червоної Калини, 90, у м.Львові, керував автомобілем марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , без права керування таким автомобілем, тобто без посвідчення водія, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.1 «а», п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, вину у вчиненні яких ОСОБА_1 визнає та не оспорює.

Водночас, санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Вказана санкція у частині накладення штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом є безальтернативною.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апелянта про те, що адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом не може бути застосоване щодо ОСОБА_1 , оскільки вказане стягнення прямо передбачене санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП, а тому застосовується саме до осіб, які не мають права керування транспортним засобом.

Крім того, ч. 5 ст. 126 КУпАП є спеціальною нормою відносно ст. 30 КУпАП, яка є загальною нормою, а тому, враховуючи теорію права, застосуванню підлягає саме спеціальна норма.

Відтак, адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу, накладене відповідно до санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП.

При цьому, варто зазначити, що суд першої інстанції, наклавши на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу, призначив адміністративне стягнення в межах мінімальної межі стягнення, яке передбачене відповідною санкцією.

Крім того, суд першої інстанції вірно застосував ст.36 КУпАП, відповідно до якої, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто у даному випадку в межах санкції ч.5 ст.126 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Відтак, вважаю, що суд, у відповідності до ст. 252 КУпАП, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цих статей та з урахуванням, відповідно до ст. 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Жиравецького Тараса Михайловича залишити без задоволення.

Постанову Сихівського районного суду м.Львова від 23 січня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Маліновська-Микич О.В.