П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючої, про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,-

в с т а н о в и л а :

Гр. ОСОБА_1 24 грудня 2022 року близько 19 години 30 хвилин по вул. Українська в с. Степанки Черкаського району Черкаської області вчинила дрібне хуліганство відносно гр. ОСОБА_2 , а саме: виражалася на адресу останньої нецензурною лайкою, чим порушила громадський порядок і спокій громадян.

Дії гр. ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 173 КУпАП.

Гр. ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, будь-яких клопотань не надала та зацікавленості в участі у справі не проявила.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених ст. 173 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, та такі справи згідно з ч. 2 ст. 277 КУпАП розглядаються протягом доби. Працівниками поліції не було забезпечено явку особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, у судове засідання для надання пояснень, а на виклик суду, як зазначено вище, гр. ОСОБА_1 не з`явилася.

Суд наголошує, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 лютого 2006 року закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (заява № 3236/03) від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07 липня 1989 року).

Відтак, особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви.

Зважаючи на те, що гр. ОСОБА_1 відмовилася підписувати протокол про адміністративне правопорушення у присутності понятих, суд констатує, що вона достеменно знала про дане судове провадження, однак, з моменту складення протоколу по день винесення постанови суду, не дивлячись на достатність часу для того, щоб з`явитися до суду та дізнатися про рух справи, не вжила заходів для явки до суду, не подала письмових заперечень проти протоколу, відтак, наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, а тому, ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Допитана у судовому засіданні потерпіла гр. ОСОБА_2 пояснила, що 24 грудня 2022 року близько 19 години 30 хвилин вона керувала автомобілем та рухалася по вул. Українська в с. Степанки Черкаського району Черкаської області. Раптово на проїзну частину дороги вибігла гр. ОСОБА_1 , зупиняючи авто. Після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 упізнала її, відкрила передні пасажирські двері, сіла на поріг та стала погрожувати перерізати їй горло, пошматувати. При цьому висловлювалася нецензурною лайкою. Її агресія була спровокована тим, що напередодні, 22 грудня 2022 року, потерпіла у складі комісії виходила з перевіркою за місцем проживання ОСОБА_1 , так її сім`я перебуває на обліку сімей, що перебувають у складних життєвих обставинах.

Суд, вислухавши пояснення потерпілої ОСОБА_2 , дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що в діях гр. ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 173 КУпАП, - дрібне хуліганство, тобто образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Вина гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, стверджується наступними доказами по справі:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 516357 від 23 січня 2023 року;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, від 12 січня 2023 року;

- поясненнями потерпілої ОСОБА_2 у судовому засіданні.

Суд зазначає, що вказані докази повністю підтверджують зміст протоколу про адміністративне правопорушення, узгоджуються між собою, є допустимими і об`єктивними. Відсутність будь-яких протиріч між ними дає підстави дійти висновку щодо їх логічності, послідовності та правдивості, вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню, впливають на оцінку дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та доводять вину останньої в інкримінованому їй правопорушенні.

Доказів, які б спростовували обставини, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, гр. ОСОБА_1 суду не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вина гр. ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, доведена.

При накладенні адміністративного стягнення на гр. ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого нею правопорушення, особу правопорушниці, ступінь її вини та майновий стан.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність гр. ОСОБА_1 , суд не вбачає.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що до гр. ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в максимальному розмірі, визначеному санкцією статті, так як воно є необхідним і достатнім для її виправлення.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір», з гр. ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 173, 283 285 КУпАП, суддя

у х в а л и л а :

Визнати гр. ОСОБА_1 винною у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу розміром сім неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму в розмірі 119 (сто дев`ятнадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути з гр. ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до судової палати у кримінальних справах Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Т. А. Миколаєнко