Справа № 243/5502/23
Провадження № 3/243/3314/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Воронков Д.В. розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ 976428 від 29.09.2023 року зазначено, що 25.09.2023 року о 13 години 30 хвилин ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сварку в ході якої висловлювався на адресу своєї колишньої співмешканки ОСОБА_2 нецензурною лайкою, чим скоїв психологічне насилля в сім`ї, тобто правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ 976433 від 23.09.2023 року встановлено, що 16.09.2023 року о 20 години 00 хвилин ОСОБА_1 порушив вимоги термінового заборонного припису, а саме, заборону на вхід та перебування в місці мешкання потерпілої особи та заборону в будь який спосіб контактувати з постраждалою особою, тобто скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, просив суд закрити провадження у справі, пояснивши, що не вчиняв по відношенню до своєї колишньої співмешканки ніяких насильницьких дій психологічного, економічного чи фізичного характеру, а лише в ході спілкування 25.09.2023 року намагався побачитися з дитиною. Зазначив, що термінового заборонного припису не порушував, оскільки взагалі не був обізнаний про його існування. Звернув увагу на відсутність будь-яких доказів його провини, окрім показань ОСОБА_2 , з якою у них склалися конфліктні відносини.

На підтвердження провини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП, до суду надані наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ 976428 від 29.09.2023 року; протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ 976433 від 23.09.2023 року, письмові заяви та пояснення ОСОБА_2 , пояснення ОСОБА_1 ; форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства та терміновий заборонний припис серії АА № 417180 від 29.09.2023 року.

Вислухавши пояснення правопорушника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 173-2 ч. 1 КУпАП відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

У зв`язку з чим суд зазначає, що домашнє насильство важливо відрізняти від конфліктних стосунків в сім`ї, коли кожна зі сторін в сім`ї намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони, тобто це своєрідне зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій.

Аналізуючи надані докази, суд вважає, що саме така ситуація виникла 25.09.2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки між ними мали місце конфлікт та сварка. Доказів того, що в ході сварки ОСОБА_1 застосував фізичне, сексуальне, психологічне або економічне насильство по відношенню до ОСОБА_2 , і тим самим вчинив домашнє насильство, матеріали справи не містять, пояснення свідків відсутні.

Суд звертає увагу, що самі по собі нецензурні висловлювання під час сварки, не формують собою домашнє насильство, а утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі образи і висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Сам лише факт конфліктної ситуації між співмешканцями не може свідчити про психологічне насильство в сім`ї у розумінні вимог статті 173-2 КУпАП та Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Таким чином, поліцейським під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не зібрано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів того, що під час конфлікту ОСОБА_1 умисно спричинив ОСОБА_2 емоційну невпевненість, з нездатністю захистити себе, а відтак, завдав шкоди її психічному здоров`ю, і що це спричинило наслідки, передбачені п. 14 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Суду також не надано жодних беззаперечних доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 термінового заборонного припису. Більш того, суд зауважує, що ОСОБА_1 взагалі не міг його порушити 16.09.2023 року, як вказано у протоколі серії ВАВ 976433 від 23.09.2023 року, оскільки сам терміновий заборонний припис серії АА № 417180 був складений лише 29.09.2023 року за фактом подій від 25.09.2023 року.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи докази по справі у їх сукупності та відповідності фактичним обставинам у справі, суд дійшов висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, керуючись ст. ст. 173-2 ч. 1, 283, 284, 285, 287-289 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів, з дня її проголошення.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Д.В. Воронков