Справа № 307/504/23
Провадження № 3/307/169/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2023 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Гримут В.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення вчинене

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України, уродженцем та мешканцем АДРЕСА_1 , передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ, № 006595, 06.02.2023, близько 21.15 год., прикордонним нарядом «Контрольний Пост» від відділу прикордонної служби «Тячів» (тип Б), на напрямку № 262 прикордонного знаку (територія Тячівської об`єднаної територіальної громади Тячівського району), на відстані 80 метрів від лінії державного кордону було виявлено та в подальшому затримано громадянина України ОСОБА_1 , який спільно з іншою особою, здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон, чим порушив вимоги стст. 9 та 12 Закону України «Про державний кордон України» та ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Вважаю, що провадження в даній справі слід закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП виходячи з наступного.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП спроба незаконного перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинене групою осіб.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.97 року, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно до вимог статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У рішенні у справі «Карелін проти росії» («Karelin v. russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд погоджується з одностайною позицією семи суддів ЄСПЛ, викладеною в цьому рішенні.

Згідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення, протокол про адміністративне затримання та письмові пояснення прирядженого до відділу прикордонної служби «Тячів» ОСОБА_2 , складені працівником прикордонної служби, тобто представником органу публічної влади, які містять ідентичні відомості, але не містять достатніх доказів вини ОСОБА_1 .

Протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів підтверджує наявність у ОСОБА_1 при собі паспорту громадянина України, паспорту громадянина України для виїзду за кордон, телефону, павербанку та каблучки.

Наявність у ОСОБА_1 вказаних речей не може підтверджувати його спробу незаконного перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, оскільки це базові речі, які під час воєнного стану тримають при собі більшість громадян України.

Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено в чому полягали дії ОСОБА_1 спрямовані на незаконний перетин кордону.

Загальновідомим є той факт, що прикордонний наряд «Контрольний Пост» знаходиться на вул. Незалежності в м. Тячів, на автомобільній дорозі Мукачево-Рогатин-Львів та дійсно проходить за декілька десятків метрів від Державного кордону. Вважаю, що сам факт наявності у особи документів у водонепроникній упаковці в жодному разі не може бути доказом незаконного перетину Державного кордону.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 245, 247 п. 1, 251, 280, 283 КУпАП,

П О С Т А Н О В Л Я Ю:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд на протязі 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя Тячівського

районного суду В.І. Гримут