Справа № 154/4052/22 Провадження №33/802/96/23 Головуючий у 1 інстанції:Кусік І.В.
Категорія: ч.1 ст.184 КУпАП Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2023 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Борсук П.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Рудися Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 січня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючу, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП із накладенням на неї адміністративного стягнення у виді попередження.

Визначено стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 536,80 (п`ятсот тридцять шість) гривень 20 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді 04.10.2022 близько 09:00 год. ОСОБА_1 за місцем свого проживання ухилилася від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, відносно двох малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що призвело до хуліганських дій синів, а саме: нецензурна лайка в бік ОСОБА_4 , чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.

На зазначену постанову від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга, у якій ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 січня 2023 року щодо неї, скасування відповідної постанови та закриття провадження у зв`язку із відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Посилається на те, що судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення були порушені вимоги ст.268 КУпАП, суд розглянув справу без її участі, внаслідок чого однобічно і неповно досліджені обставини, які мають суттєве значення у справі, а висновки судді не відповідають дійсності, є поверхневими та формальними.

Зазначає, що про час і місце розгляду справи вона належним чином не була повідомлена, про існування оскарженої постанови не знала, жодних копій вона не отримувала. Таким чином ОСОБА_1 вважає строк на апеляційне оскарження постанови пропущеним з поважних причин.

Також вказує, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів та вказівок невиконання яких саме батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітнього сина з її боку утворило склад адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, постанову скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суддя приходить наступного висновку.

Відповідно до приписів ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

У відповідності до вимог ст.294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що справу було розглянуто за відсутністю ОСОБА_1 та остання зазначає, що їй невідомо, з яких підстав суд першої інстанції вказав про її належне повідомлення про дату, місце та час розгляду справи. В матеріалів справи відсутня інформація про надіслання останній копії постанови, тому враховуючи наведені обставини строк на оскарження рішення суду першої інстанції, виходячи з принципу доступу до правосуддя, який випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, слід поновити та прийняти до розгляду апеляційну скаргу.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті, слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення в її точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновки суду, викладені в постанові щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, є обґрунтованими і відповідають дослідженим доказам у справі, яким суддя надав відповідну правову оцінку.

Так, ч.1 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.

Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям, тощо), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні. одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх. А об`єктивна сторона за ч.1 ст.184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку івірно врахував обставини, зазначені у наданих доказах.

При цьому в апеляційній скарзі не наведено переконливих доводів, підтверджених відповідними доказами, які б давали апеляційному суду підстави ставити під сумнів правильно встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги стосовно того, що в постанові суду висновки не відповідають фактичним обставинам справи, є неспроможними та такими, що спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи.

Крім того наявні в матеріалах справи пояснення свідків слугували підтвердженням обставин, які мали значення для правильної кваліфікації вчиненого адміністративного правопорушення та вирішення справи.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, під час апеляційного перегляду не встановлено.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 , про те, що суд розглянув справу у її відсутність, тим самим порушив вимоги ст.268 КУпАП, апеляційний суд доходить наступного.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 дійсно не була присутня в судовому засіданні суду першої інстанції, яке відбулось 12 січня 2023 року. Між тим, про день та час розгляду справи суд першої інстанції повідомив, в матеріалах справи наявна телефонограма №2479 (а.с.31) Крім того, ОСОБА_1 підтвердила, що номером зазначеним в телефонограмі про виклик до суду користується вона, а тому доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст.268 КУпАП є безпідставними.

До того ж, вимогами ч.2 ст.268 КУпАП ця категорія справ, а саме невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, не передбачає обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, коли є дані про своєчасне її сповіщення про день та час розгляду справи.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у вигляді попередження, в мінімальних його межах, встановлених цим Кодексом. Саме таке покарання, на думку апеляційного суду, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, у разі ухвалення судом постанови про накладання адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб збільшився та з урахуванням прожиткового мінімуму, з 01.01.2023 року сума стягнення судового збору в справі про адміністративне правопорушення становить: 536,80 грн, у зв`язку з чим доводи апелянта в цій частині безпідставні.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 січня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського апеляційного суду Борсук П.П.