КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 361/2449/22 Головуючий в суді І інстанції Петришин Н.М.
Провадження № 33/824/440/2023 Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанов Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 257013 від 07 червня 2022 року, вбачається що 07 червня 2022 року о 12 години 50 хвилин у м. Бровари Київської області, по вул. Гагаріна,14, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 21091» н/з НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідніть, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на місці зупинки в присутності двох свідків.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2022 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп..

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовував тим, що суд першої інстанції оглянувши відеозапис які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, зробив дивні висновки, вказуючи в постанові, що з першого відеозапису не можливо підтвердити чи спростувати будь-які обставини, так як не можливо встановити осіб, які на ньому присутні, а на другому відеозаписі видно як ОСОБА_1 категорично відмовляється від проходження медичного огляду на пропозицію поліцейського, в результаті чого суд прийшов до висновку про вчинення ним правопорушення.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги стосовно відсторонення його від керування транспортним засобом, зазначив, що суд першої інстанції помилково зазначив що це є доказом у справі. Разом з тим, ОСОБА_1 вказує що даний факт є заходами забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, а запис про отримання автомобіля ОСОБА_2 - формальний, оскільки ОСОБА_2 автомобіль фактично не отримував, а скаржник не відсторонювався від керування автомобілем, так як стверджує він автомобілем не керував.

Скаржник зазначає, що він дійсно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння виключно на тій підставі, що він не керував транспортним засобом, тобто не був водієм, а тому і не повинен був виконувати незаконні вимоги, щодо проходження відповідного огляду, працівників поліції, які виконували очевидно незаконні вказівки свого керівництва, що вдалося до фальсифікацій.

Також доводи апеляційної скарги обгрунтовував тим, що письмові пояснення свідків за констатацією часу керування автомобілем та опису ознак наркотичного сп`яніння суперечать протоколу про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник Київської міської прокуратури у судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 257013 від 07 червня 2022 року, вбачається що 07 червня 2022 року о 12 години 50 хвилин у м. Бровари Київської області, по вул. Гагаріна,14, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 21091» н/з НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідніть, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на місці зупинки в присутності двох свідків (а.с. 3);

- на відеозапису із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника Броварського районного управління патрульної поліції у Київській області, що здійснював оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм вказаних правил ПДР (а.с. 8);

- у направленні на огляд водія ОСОБА_1 від 07.06.2022 року, в якому зазначено, що огляд не проводився, водій від огляду відмовився (а.с. 4);

- у акті огляду на стан сп`яніння (а.с. 5);

- у поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження на стан наркотичного сп'яніння (а.с. 6-7).

Відповідно до постанови КАС ВС у справі №678/991/17 від 15.11.18 року відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала, ОСОБА_1 , крім того, йому було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Також, ОСОБА_1 у поясненнях протоколу зазначив - від надання письмових пояснень відмовився.

Виявлені працівниками поліції 07.06.2022 року у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння в розумінні п.п. 1,2,3 п. 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини, зазначені в протоколі повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських, на яких відображені події, які відбувалися 07.06.2022 року за участю ОСОБА_1 ..

Так, з відеофайлу вбачається, що інспектор поліції пропонує водієві пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, однак водій відмовився їхати в медичний заклад для проходження огляду у встановленому законом порядку.

Відеозаписи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. А на відео зафіксовані подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що автомобіль перебував в нерухомому стані та те, що він ним не керував, а відтак подальше складання протоколу за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння є неправомірним, - свого підтвердження за результатами перегляду справи у суді апеляційної інстанції не знайшли, зокрема спростовуються поясненнями свідків, підстав сумніватися в об`єктивності яких судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсторонення скаржника від керування транспортним засобом, є лише заходами забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, а не доказом по справі, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вимога відсторонення водія від керування транспортним засобом, передбачена частиною першою статті 266 КУпАП, не впливає на порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння, передбачений частинами другою-четвертою вказаної статті, та не тягне наслідків, передбачених частиною п`ятої цієї статті.

Доводи апеляційної скарги про те, що скаржник дійсно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння виключно на тій підставі, що він не керував транспортним засобом, тобто не був водієм, а тому і не повинен був виконувати незаконні вимоги, щодо проходження відповідного огляду, працівників поліції, які виконували очевидно незаконні вказівки свого керівництва, що вдалося до фальсифікацій, судом не беруться до уваги, та сприймаються як спроба уникнення від відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про те, що письмові пояснення свідків за констатацією часу керування автомобілем та опису ознак наркотичного сп`яніння суперечать протоколу про адміністративне правопорушення, суд апеляційної скарги відхиляє, оскільки свідками було засвідчено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2022 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «27» січня 2023 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко