Провадження № 3/127/8711/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2023 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Шлапак Д.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

08.11.2022 о 10 год. 10 хв. в м. Вінниці по вул. Київська 175, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Citroen Berlingo», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідність обличчя, тремтіння пальців рук, розширені зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР». Висновок № 1470 від 08.11.2022, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вини у вчиненні вищевказаного правопорушення не визнав зазначив, що не відмовлявся проходити освідування на стан сп`яніння. Він погодився пройти огляд та його повезли до лікарні. В медзакладі він також не відмовлявся від проходження освідування, однак за фізіологічним станом організму не зміг здати біологічний матеріал у вигляді сечі для проходження освідування. Після чого працівники поліції на нього склали вказаний протокол. Інших біологічних зразків у нього не відбирали, хоча він був згодний. Також зазначив, що наркотичні засоби не вживає. В порядку самозвернення до медзакладу для проходження огляду на стан сп`яніння він не звертався.

Захисник Лукашенко Ю. І. в судовому засіданні зазначав, що працівниками поліції були порушені вимоги Наказу «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а також порушені вимоги Постанови КМУ про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом. Окрім того, ОСОБА_1 від проходження освідування не відмовлявся, а за фізіологічним станом організму не зміг здати біологічний матеріал у вигляді сечі, однак в порушення Інструкції в медичному закладі у ОСОБА_1 не було зроблено забір іншого біологічного матеріалу у виді крові, слини та ін., що є порушенням норм чинного законодавства, тому вважає, що провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засідання інспектор взводу № 1 роти № 1 БУПП у Вінницькій області лейтенант поліції Казимірський В. С. суду пояснив, що 08.11.2022 на блок-пості по вул. Київська 175 був зупинений автомобіль марки «Citroen Berlingo». Даний автомобіль був зупинений в порядку ст. 34 ЗУ «Про національну поліцію» Згодом було проведено поверхневу перевірку водія та автомобіля та в автомобілі було виявлено трубку для вживання канабісу, а у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. Вони запропонували водію проїхати в мед. заклад для проходження освідування на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився. В КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР»ОСОБА_1 повідомив, що за фізіологічним станом організму не може здати біологічний матеріал у вигляді сечі для проходження освідування. Після цього лікар надав висновок, на підставі якого був складений протокол.

В судовому засіданні також оглянуто відео з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано як працівниками поліції зупинений автомобіль, у водія ОСОБА_1 працівником поліціївиявлені ознаки наркотичного сп`яніння. Після цього водію було запропоновано пройти освідування на стан сп`яніння в медичному закладі, на що ОСОБА_1 погодився. По приїзду до медичного закладу, ОСОБА_1 погоджується на проходження освідування, однак згодом повідомляє, що за фізіологічним станом організму не може здати біологічний матеріал у вигляді сечі для проходження освідування.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , пояснення поліцейського, врахувавши пояснення та заперечення адвоката Лукашенка Ю. І., оглянувши відео з нагрудної камери поліцейського, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступне.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зі змісту наведеної норми слідує, що відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає не лише за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що і мало місце в даному випадку.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Судом встановлено, що 08.11.2022 на ОСОБА_1 складено адміністративний протокол за керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, також встановлено, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР».

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненому при вище викладених обставинах повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного рішення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 266689 від 08.11.2022, висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1470 від 08.11.2022, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та іншими матеріалами справи.

Суд вважає, що під час складання протоколу інспектором повністю дотримано вимоги ст. 256 КУпАП, такий протокол складено уповноваженою особою, його форма та зміст повністю відповідають чинному законодавству.

Оглянутий в судовому засіданні відеозапис містить достовірні дані про дії ОСОБА_1 та поліцейських на момент зупинки транспортного засобу та складання протоколу про адміністративне правопорушення, має істотне значення для правильного вирішення даної справи та є допустимим доказом згідно положень ст. 251 КУпАП. Той зміст, який міститься на диску є достатнім для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказаний відеозапис узгоджується з іншими доказами в справі.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, та інших обставин, які мають значення для справи, у тому числі достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Таким чином, оскільки відеозаписом, що міститься у матеріалах справи, та який був досліджений в судовому засіданні, підтверджені обставини, які підлягають доказуванню, він не може бути визнаний неналежним доказом.

Відеозапис не є недопустимим доказом, адже запис здійснений на підставі п. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Суд не бере до уваги пояснення ОСОБА_1 та його захисника щодо невинуватості ОСОБА_1 та проведення процедури освідування з порушенням норм чинного законодавства, так як дані пояснення спростовуються матеріалами справи.

Так, порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння визначається «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/2785.

Відповідно до п. 12 Розділ ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 3 Розділ ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Згідно п. 15 Розділу ІІІ Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Відповідно до п. 16 Розділу ІІІ Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акта медичного огляду.

Пунктом 22 Розділу ІІІ Інструкції передбачено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Відповідно до п. 8 розділу ІІІ Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинити стан сп`яніння.

Інструкція вимагає виявлення якісних показників або уточнення наявних речовин, що здатні спричинити стан сп`яніння, що і було в повному обсязі виконано КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР».

Як випливає з акту медичного огляду, лікар встановила зовнішній вигляд водія, його стан свідомості, орієнтування на місці, у часі та власній особистості, мовну здатність та вегетативно-судинні реакції (дихання, пульс, артеріальний тиск, стан зіниць), визначила стан рухової сфери, визначила відомості про останнє вживання алкоголю або наркотичних речовин чи лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тощо.

З метою виявлення наявних речовин впливу, ОСОБА_1 було запропоновано здати на дослідження біологічне середовище (сечу), однак як зазначив ОСОБА_1 за фізіологічним станом організму він не може здати біологічний матеріал у вигляді сечі для проходження освідування.

Аналізуючи досліджені відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, суд вважає, що ОСОБА_1 при проходженні освідування на стан наркотичного сп`яніння в КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР» лише імітував таке проходження з метою створити неможливість отримання показників щодо стану його наркотичного сп`яніння.

ОСОБА_1 та його захисником не надано до суду жодного доказу, які б свідчили про те, що у водія є певні захворювання або інші фізіологічні особливості через, які водій ОСОБА_1 не мав фізіологічної можливості здати на дослідження біологічне середовище сечу.

Таким чином, суд вважає, що поведінка водія ОСОБА_1 свідчила про його не бажання проходити освідування на стан наркотичного сп`яніння, щодо якого він надавав згоду пройти в медичному закладі.

За таких обставин, враховуючи те, що у ОСОБА_1 було достатньо часу для виявлення реального бажання для проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, проте такого бажання вказаною особою фактично виявлено не було, будь-яких переконливих дій щодо наявності бажання пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 не вчинив, суд дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки порушень п. 2.5 ПДР України та правильно кваліфіковані за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВС У країни 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Окрім цього, право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду, передбачене пунктом 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року.

ОСОБА_1 акт та висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1470 від 08.11.2022, з підстав їх неповноти або неправильності не оскаржував, в порядку самозвернення, у встановленому законом порядку, освідування не проходив, а тому підстав вважати, що було порушено порядок проведення огляду, у суду немає.

Враховуючи викладе, суд вважає, що підстави вважати, що було порушено порядок проведення огляду, у суду відсутні, жодними належними та допустимими доказами наведене не підтверджено.

Окрім того, відсутність у матеріалах справи даних про те, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом, не спростовує наявності його вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення, оскільки такий факт не є доказом наявності чи відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Суд звертає увагу, що жодними нормами чинного законодавства не передбачено обов`язок поліцейського вилучити у особи транспортний засіб, а лише передбачено обов`язок відсторонити особу від керування. І той факт, що ОСОБА_1 в подальшому керував транспортним засобом свідчить лише про порушення ним заборони, яка не могла не бути висловлена та роз`яснена останньому поліцейським.

Згідно ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з матеріалів справи слідує, що вони містять переконливі та беззаперечні докази, які підтверджують керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Таким чином, оцінюючи зазначені вище докази в їх сукупності, суд оцінює позицію ОСОБА_1 критично та розцінює це як спробу створення штучних умов для спростування факту порушення ПДР України з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09 липня 1997 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20 травня 2010 року).

На підставі наведеного, інші доводи сторони захисту не спростовуються, оскільки не впливають на висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд не вбачає, а тому клопотання адвоката Лукашенка Ю. І., який здійснює захист інтересів ОСОБА_1 про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при призначенні адміністративного стягнення суд враховує, що ОСОБА_1 вперше вчинив правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, є особою, яка підлягає адміністративній відповідальності, обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність правопорушника судом не встановлені. Таким чином, з вищевикладеного, аналізуючи матеріали справи, зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_1 вчинив грубе порушення ПДР України, внаслідок якого могли настати тяжкі наслідки, своїми діями наражав на небезпеку себе та інших громадян, керуючи транспортним засобом в стані сп`яніння, суд вважає за доцільне, застосувати до останнього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, який згідно ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» станом на день розгляду справи становить 536,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 130, 247, 283, 284, 294 КУпАП, ст. ч. 5 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області.

Суддя: