Справа № 355/1257/22
Провадження № 3/355/35/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року суддя Баришівського районного суду Київської області Троценко Т.А., розглянувши адміністративну справу, що надійшла з батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління Патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 01.11.2022 о 10 год. 12 хв. на 77 км а/д Київ-Харків, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ISUZU реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку відповідно наказу № 1452/735 МВС/М03 із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатор Alcotest Drager 7510, тест № 267. Результат: 0,47%, чим порушив вимоги п. 2.9а, Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину в скоєному адміністративному правопорушенні не визнав, та пояснив, що 01.11.2022 року його було зупинено працівниками поліції. Під час огляду документів йому повідомили, що він ніби-то перебуває в стані алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Він погодився, оскільки був впевнений, що ні на передодні, ні в цей день алкогольні напої не вживав. Після проходження огляду на місці, тест показав позитивний результат, з чим він був не згоден та запропонував поїхати до медичного закладу для проходження огляду. Працівники поліції погодились, але сказали, що поставлять машину на штраф майданчик. Він був вимушений відмовитись від проходження огляду у медичному закладі, оскільки не міг залишити машину на штраф майданчику, тому що товар який він перевозив швидко псується.

Свідок ОСОБА_2 лейтенант БПП у м. Бориспіль УПП в Київській області пояснив, що він зупинив автомобіль під керування ОСОБА_1 .. Під час спілкування з водієм колега почув від нього запах алкоголю. Водію було запропоновано на місці пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Alcotest Drager, на що останній погодився. Результат тесту був позитивний, з чим водій не погодився. Запропонували проїхати до медичного закладу для проходження огляду, на що водій спочатку погодився а потім сказав, що не поїде. На запитання адвоката Харчука О.П. працівник поліції Вареник О.І. відповів, що він не ознайомлював ОСОБА_1 з направленням та не пам`ятає чи роз`яснював він йому його права. Боді камера була ввімкнута постійно, він її не вимикав, причини ввимкнення камери нне знає.

Адвокат Харчук В.П. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття адміністративної справи. Підставою для закриття вважає численні порушення норми чинного законодавства при складанні протоколу.

Заслухавши ОСОБА_1 , представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Харчука В.П. та пояснення лейтенанта БПП у м. Бориспіль УПП в Київській області Вареника О.І., вивчивши відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення і доданих до них матеріалах, переглянувши лазерний диск із записом з боді камери поліцейського, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (статті 252 КУпАП), вирішуючи справу, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, насамперед, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 2.5 «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно ч.5 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.266 КУпАП).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (п.6 Порядку 1103).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я) (п.7 Розділу 1 Інструкції 1452/735).

Вищевикладені норми детально регламентують законний порядок огляду водіїв щодо виявлення стану алкогольного сп`яніння, а саме водіям пропонується пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу («Drager»), а у разі відмови водія або незгоди з його результатом у закладі охорони здоров`я.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager», на що він будучи тверезий погодився. Проте, після того як прилад «Drager», показав позитивний результат то він відразу висловив свою незгоду з результатами проведеного огляду на стан сп`яніння.

Факт незгоди ОСОБА_1 з результатами проведеного огляду на стан сп`яніння підтверджується його поясненнями, які зафіксовані на відеозаписі з портативного нагрудного відео реєстратора та протоколі про адміністративне правопорушення.

Працівники поліції почувши незгоду ОСОБА_1 із результатами приладу «Drager», не направили його на огляд на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я, а почали висловлювати в його бік погрози евакуації автомобіля на штраф майданчик в якому в той час знаходилися продукти, які мають обмежений строк придатності чим спровокували його до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Обставини, а саме не направлення ОСОБА_1 для проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, після його незгоди з результатами огляду за допомогою приладу «Drager», свідчать про недотримання встановленого законом порядку огляду, а саме порушення ч.3 ст.266 КУпАП, п.6 Порядку 1103, п.7 Розділу 1 Інструкції 1452/735 та недійсність огляду в силу приписів ч.5 ст.266 КУпАП.

На вказані висновки також фактично вказував: Андрушівський районний суд Житомирської області у Постанові від 03 вересня 2020 року по справі №291/676/20; Святошинський районний суд м. Києва у Постанові від 12 травня 2021 року по справі №759/5252/21 та Постанові від 23 квітня 2021 року по справі №355/154/21; Київський апеляційний суд у постанові від 23 липня 2019 року по справі №760/9848/19.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція, відповідно до покладених на неї завдань, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення;

Таким чином, Законом України «Про Національну поліцію» покладено обов`язки на працівника поліції саме попереджати та запобігати вчиненню адміністративних правопорушень, а не підбурювати осіб до вчинення адміністративних правопорушень, видаючи такі дії за законні права громадян, з метою їх подальшого викриття та складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Статтею 6 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до сталої практики Європейського суду із прав людини, висловленої у чисельних рішеннях Суду («Енгель та інші про ти Нідерландів», «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Швидка проти України» та інші) провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП повинне проводитись за процедурою, передбаченою для кримінальних правопорушень.

Європейський суд із прав людини виключає можливість притягнення особи до відповідальності за вчинення правопорушення, на яке особу підбурили працівники поліції. Так, у рішеннях ЄСПЛ, ухвалених у справах «Тейшейро де Кастро проти Португалії», «Раманаускас проти Литви», «Баннікова проти Російської Федерації» та інших Судом зазначено те, що підбурювання до вчинення правопорушення буде мати місце, коли працівники поліції з метою встановлення правопорушення, тобто зібрання доказів та подальшого притягнення особи до відповідальності впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення правопорушення, яке в іншому випадку не було би вчинене (зокрема п. 55 рішення у справі «Раманаускас проти Литви»). Притягнення особи до відповідальності за правопорушення, вчинене внаслідок підбурювання зі сторони поліцейських буде свідчити про порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

При цьому, докази, здобуті внаслідок підбурювання особи до вчинення правопорушення, відповідно до зазначеної вище практики ЄСПЛ, визнаються недопустимими доказами.

Ці обставини, свідчать про провокацію з боку працівників патрульної поліції до вчинення адміністративних правопорушень громадян, з метою їх подальшого викриття, порушення Закону України «Про національну поліцію» та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також недопустимість доказів, якими обґрунтовано винуватість ОСОБА_1 .

На такі висновки також неодноразово вказував Київський апеляційний суд у своїх постановах, зокрема в Постанові від 10.01.2019 справа № 752/20426/18, Постанові від 07.05.2019 року справа № 756/2169/19.

Згідно п. 5 розділу ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026 (надалі по тексту - Інструкція №1026), включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

За змістом підпунктів 1) та 2) п. 1 розділу VII Інструкції № 1026 поліцейським забороняються самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу, а також примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

Так, зазначені норми направлені на забезпечення об`єктивного і неупередженого виявлення та фіксування правопорушень у тому числі і з метою подальшого використання зафіксованої інформації у якості доказів у суді.

Зазначене вбачається із положень п. 2. розділу І Інструкції № 1026, відповідно до якого застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється, в тому числі, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Аналіз цієї норми дає підстави стверджувати те, що за допомогою відеореєстратора повинна фіксуватись уся процедура виявлення та фіксації адміністративного правопорушення.

Так, суд звертає увагу на те, що до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №154356 від 01.11.2022 року, долучено компакт диск на якому зафіксовано 1 (один) відео файл, що відображають процес спілкування ОСОБА_1 із працівниками патрульної поліції в період часу: з 11 год. 14 хв. по 11год. 42 хв. 01.11.2022 року; з 11 год. 47 хв. по 11 год. 50 хв. 05.10.2021 року.

Таким чином, на вказаних відеозаписах не зафіксовано усього спілкування між ОСОБА_1 та працівниками поліції, а також не зафіксовано усієї процедури оформлення адміністративного матеріалу.

До того ж, суд звертає увагу на те, що часовий інтервал протягом якого відео фіксація не здійснювалась, становить 5 (п`ять) хвилин, що підтверджує той факт, що працівники патрульної поліції вимикали нагрудні відео реєстратори з метою приховування фактів грубого порушення ними вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції 1452/735 та Порядку 1103 та приховування факту провокації з боку працівників патрульної поліції до відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

Таким чином, вказані вище обставини свідчать про недопустимість відеофайлів з нагрудних камер працівників поліції у якості доказу.

Аналогічна позиція висловлена Київським апеляційним судом у постанові від 12.07.2021 року в справі №369/4600/21

Також суд звертає увагу на те, що працівники патрульної поліції перед ввімкненням технічних засобів, які мають функцію відеозапису, не попередили ОСОБА_1 про застосування відносно нього такого превентивного заходу.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.31 Закону України «Про національну поліції», поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно до ч.2 ст.31 Закону, під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Згідно п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.

Відповідно до п. 10 розділу 2 Інструкції № 1452/735, акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Згідно п.4 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).

З матеріалів справи вбачається, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 було проведено за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 7510».

Проте, в порушення вищенаведених вимог відомчих нормативних актів, один із примірників акту огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 з використанням спеціальних технічних засобів за формою, передбаченою Додатком 2 до Інструкції 1452/735, вручено не було, що призводить до недійсності проведеного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 в силу положень ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Згідно ст.9 Конституції України, Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч.8 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Судові рішення інших держав, рішення міжнародних арбітражів, рішення міжнародних судових установ та аналогічні рішення інших міжнародних організацій щодо вирішення спорів є обов`язковими до виконання на території України за умов, визначених законом, а також відповідно до міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Карелін проти Російської Федерації» дійшов висновку, що протокол не може визнаватись доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №154356, не може бути визнаний судом, як доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.266 КУпАП).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (п.6 Порядку 1103) .

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я) (п.7 Розділу 1 Інструкції 1452/735).

Згідно п. 8 Розділу 2 Інструкції, Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Таким чином, у разі направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я, складається направлення суворої форми.

Проте, в порушення вказаних вище вимог Закону та Інструкції №1452/735, в матеріалах справи відсутнє письмове направлення про направлення ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я, яке містило б відомості про те, що він був ознайомлений зі змістом вказаного направлення та воно було вручено йому під підпис.

Суд звертає увагу на те, що сам факт наявністі в матеріалах справи направлення (яке не містить відомостей про те, що ОСОБА_1 був ознайомлений з його змістом та воно було вручено йому під підпис) підтверджує дійсність пояснень ОСОБА_1 в тій частині, що після того як прилад «Drager», показав позитивний результат то він відразу висловив свою незгоду з результатами проведеного огляду на стан сп`яніння.

Обставини, а саме не направлення ОСОБА_1 для проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, після його незгоди з результатами огляду за допомогою приладу «Drager», свідчать про недотримання встановленого законом порядку огляду, а саме порушення ч.3 ст.266 КУпАП, п.6 Порядку 1103, п.7 Розділу 1 Інструкції 1452/735 та недійсність огляду в силу приписів ч.5 ст.266 КУпАП, що у свою чергу безпосередньо вказує на відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Згідно вимог ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до пункту 11 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06.11.2015 року № 1376 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що під час складання відносно нього протоколу, йому як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності не були роз`ясненні його права та обов`язки, в тому числі і права на захист.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 130, 247, 268, 276, 277, 283-285 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Баришівського районного суду Т. А. Троценко