Єдиний унікальний номер 229/1594/23
Номер провадження 3/229/1228/2023

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 року Суддя Дружківського міського суду Донецької області Гонтар А.Л., розглянувши матеріали, які надійшли від командира військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоторецьке Добропільського району Донецької області, громадянина України, який працює (проходить службу) у військовій частині НОМЕР_1 , знаходиться в розпорядженні командира військової частини, у військовому званні - солдат, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , раніше, протягом року, до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення не притягувався,

за ч. 4 ст.172-11 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

03 березня 2023 року до Дружківського міського суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії А4165 № 3 від 03 січня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

В протоколі зазначено, що 03 січня 2023 року близько 12 год. 00 хв. головний сержант ОСОБА_2 , начальник служби тилу військової частини НОМЕР_1 (пункт постійної дислокації: АДРЕСА_2 ), доповів командиру військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_3 , що під час проведення перевірки особового складу військової частини НОМЕР_1 виявлено, що військовослужбовець військової служби за контрактом, який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 відсутній без поважних причин на території військової частини НОМЕР_1 . Було організовано пошук даного військовослужбовця. В приміщеннях та території військової частини НОМЕР_1 військовослужбовець був відсутній, на телефонні дзвінки не відповідав. Близько 15 год. 00 хв. стало відомо, що солдат ОСОБА_1 самостійно повернувся до військової частини НОМЕР_1 , підтвердити поважні причини своєї відсутності не зміг, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.4 ст. 172-11 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 надав суду клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

В обгрунтування клопотання захисник зазначив, що його підзахисний адміністративне правопорушення не вчиняв, в його діях відсутній склад інкримінованого йому правопорушення, докази вчинення адміністративного правопорушення в матеріалах справи відсутні, в протоколі не зазначена об`єктивна сторона правопорушення, не сформульовано суті правопорушення, як визначено диспозицією ч.4 ст.172-11 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заявлене клопотання захисника, дійшов до наступного висновку.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 1 ст. 172-11 КУпАП передбачає самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб .

Частина 3 ст. 172-11 КУпАП передбачає самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Диспозиція ч.4 ст. 172-11 КУпАП передбачає діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Самовільне залишення військової частини, це правопорушення яке посягає на суспільні відносини в галузі несення військової служби, а також на воєнну безпеку держави.

Суб`єктами правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-11 КУпАП є всі категорії військовослужбовців.

Суб`єктивна сторона самовільного залишення військової частини або місця служби характеризується прямим умислом з метою тимчасового ухилення від служби.

Об`єктом даного правопорушення є установлений порядок проходження військової служби, передбачений ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 р., ЗУ «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» № 548-XIV від 24.03.1999 р., а також вимогами дисциплінарних Статутів, який зобов`язує військовослужбовців постійно перебувати в розташуванні військової частини чи місця служби та не залишати їх без дозволу відповідного начальника (командира), який згідно з законодавством уповноважений надавати такий дозвіл.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у діях або бездіяльності військовослужбовців, а саме у самовільному залишенні військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби (або крім строкової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів; та нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб або тривалістю до десяти діб вчинене в умовах особливого періоду.

Під військовою частиною слід розуміти територію у межах казарменого, табірного, похідного чи бойового розташування частини.

Місцем служби військовослужбовця, як правило, є військова частина, в якій він проходить службу, і тому поняття військової частини і місця служби звичайно збігаються. Якщо вони не збігаються, то під місцем служби слід розуміти всяке інше місце, де військовослужбовець повинен протягом деякого часу виконувати військові обов`язки або перебувати відповідно до наказу або дозволу командира (начальника). Військова частина типова організаційна одиниця, що утримається на окремому штаті і призначається для виконання визначених завдань самостійно або у складі організаційної структури вищого рівня. Під військовими частинами розуміють органи військового управління, з`єднання, військові частини, військові кораблі (екіпажі), військові навчальні заклади та установи».

Початковим моментом самовільного залишення є день, коли військовослужбовець самовільно покинув розташування військової частини чи місця служби, а кінцевим - день повернення в частину або затримання поза межами частини.

На підтвердження вчиненого адміністративного правопорушення ОСОБА_1 суду надані такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії А4165 № 3 від 03.01.2023 р., копія військового квитка правопорушника, рапорт від 03.01.2023 р., витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.01.2023 р. № 3, пояснення свідків.

Згідно рапорта начальника служби КЕС військової частини НОМЕР_1 , головного сержанта ОСОБА_2 вбачається, що 03.01.2023 року о 12 год. 00 хв. під час перевірки наявності особового складу, ним було виявлено відсутність солдата ОСОБА_1 на шикуванні, його місцезнаходження було невідоме. Пошуки військовослужбовця в приміщеннях та на території тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) не дали результатів. Дозвіл на залишення тимчасового розташування військової частини від своїх командирів солдат ОСОБА_1 не отримував. 03.01.2023 року близько 15 год. 00 хв. солдат ОСОБА_1 самостійно повернувся до тимчасового місця розташування військової частини НОМЕР_1 , про що доповів йому. Підтвердити поважні причини своєї відсутності не зміг, крім того, що самовільно залишив тимчасове місце розташування військової частини НОМЕР_1 приблизно о 12 год. 00 хв. 03.01.2023 року та до 15 год. 00 хв. 03.01.2023 року проводив час на свій розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, хоча знав, що своєю відсутністю підриває боєздатність військової частини НОМЕР_1 .

Згідно пояснення свідка ОСОБА_5 , яке міститься в матеріалах справи, вбачається, що 03.01.2023 року близько 12 год. 00 хв. йому стало відомо, що під час виконання військових обов`язків, під час дії правового режиму «воєнний стан» військовослужбовець, що знаходиться в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 був відсутній під час перевірки наявності особового складу військової частини НОМЕР_1 о 12 год. 00 хв. 03.01.2023 року. Було організовано пошук даного військовослужбовця в приміщеннях та території тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), але пошук не дав результатів, військовослужбовець був відсутній. Дозвіл на залишення тимчасового розташування військової частини від своїх командирів солдат ОСОБА_1 не отримував. Про даний факт головний сержант ОСОБА_2 доповів йому та командиру військової частини НОМЕР_1 , майору ОСОБА_3 03.01.2023 року з доповіді головного сержанта ОСОБА_2 йому стало відомо, що цього ж дня близько 15 год. 00 хв. солдат ОСОБА_1 самостійно повернувся до тимчасового місця розташування військової частини НОМЕР_1 . Підтвердити поважні причини своєї відсутності солдат ОСОБА_1 не зміг, крім того, що самовільно залишив тимчасове місце розташування військової частини НОМЕР_1 приблизно о 12 год. 00 хв. 03.01.2023 року та до 15 год. 00 хв. 03.01.2023 року проводив час на свій розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, хоча знав, що своєю відсутністю підриває боєздатність військової частини НОМЕР_1 . Про вищезазначений факт сержант ОСОБА_2 доповів йому та майору ОСОБА_3 .

Згідно пояснення свідка ОСОБА_2 , яке міститься в матеріалах справи, вбачається, що 03.01.2023 року близько 12 год. 00 хв. він доповів командиру військової частини НОМЕР_1 , майору ОСОБА_3 , що під час виконання військових обов`язків, під час дії правового режиму «воєнний стан» військовослужбовець, що знаходиться в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 був відсутній під час перевірки наявності особового складу військової частини НОМЕР_1 о 12 год. 00 хв. В приміщеннях на території тимчасового місця розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) солдата ОСОБА_1 не виявлено. Було організовано пошук даного військовослужбовця на території тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 , який не дав результатів. 03.01.2023 року близько 15 год. 00 хв. солдат ОСОБА_1 самостійно повернувся до тимчасового місця розташування військової частини НОМЕР_1 , про що доповів йому. Підтвердити поважні причини своєї відсутності не зміг, крім того, що самовільно залишив тимчасове місце розташування військової частини НОМЕР_1 приблизно о 12 год. 00 хв. 03.01.2023 року та до 15 год. 00 хв. 03.01.2023 року проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, хоча знав, що своєю відсутністю підриває боєздатність військової частини НОМЕР_1 . Про що він доповів командиру військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_3 .

В клопотанні про закриття провадження у справі, захисник Соколов В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення серії А4165 № 3 від 03.01.2023 року вимогам належності та допустимості доказів винуватості його підзахисного не відповідає, оскільки в ньому не зазначена об`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Відповідно до ч.4 ст. 172-11 КУпАП в ньому не сформульовано по суті правопорушення, як визначено диспозицією ч.4 ст.172-11 КУпАП. Зі змісту цього протоколу неможливо зрозуміти об`єктивну сторону правопорушення з врахуванням особливостей ч.4 ст.172-11 КУпАП, яка повинна бути чіткою, зрозумілою та не викликати сумнівів.

Також захисником зазначено, що сама по собі доповідь головного сержанта ОСОБА_2 командиру військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_3 від 03 січня 2023 року не є беззаперечним доказом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 саме 03 січня 2023 року військовослужбовцем ОСОБА_1 та ці відомості не є достатніми для висновку про наявність складу адміністративного правопорушення за відсутності належних та допустимих доказів, самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_1 .

Фабула протоколу про адміністративне правопорушення не містить відомостей про місце вчинення адміністративного правопорушення та час вчинення, тобто відсутня об`єктивна сторона, крім того відсутні відомості про осіб, які виявили військовослужбовця ОСОБА_1 поза межами військової частини НОМЕР_1 .

Суб`єкт складення протоколу про адміністративне правопорушення не надав даних щодо обов`язків солдата ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 ; щодо його обов`язку перебування на території частини, відсутні дані, що саме 03 січня 2023 року ОСОБА_1 повинен був перебувати на території частини та покинув частину без відповідного дозволу; також відсутні достовірні дані, що останнього виявлено поза межами частини, оскільки такі обставини не підтверджені показаннями свідків або іншими доказами, які б прямо вказували на перебування ОСОБА_1 поза межами території військової частини у час, коли він не мав права її залишати.

Крім того, захисник зауважив, що відповідно до ч.4 ст.172-11 КУпАП в редакції ЗУ № 2839-ІХ від 13.12.2022 року, який набрав чинності 27 січня 2023 року, передбачена адміністративна відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаними та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Оскільки на теперішній час в Україні триває правовий режим воєнного стану, тому в діях ОСОБА_1 не вбачається кваліфікуючих ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП, що виключає наявність складу цього правопорушення та адміністративну відповідальність ОСОБА_1 за цією статтею.

Суддя, дослідивши матеріали справи, не погоджується з зазначеною у клопотанні думкою захисника, оскільки вважає, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії А4165 № 3 від 03.01.2023 року відповідає диспозиції ч.4 ст.172-11 КУпАП. Об`єктивна сторона та суть правопорушення зазначена у протоколі, полягає у діях військовослужбовця ОСОБА_1 , а саме у самовільному залишенні військової частини або місця служби в умовах особливого періоду.

Суддя вважає, що копія рапорту головного сержанта ОСОБА_2 складеного на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , майора ОСОБА_3 щодо відсутності без поважних причин на території військової частини НОМЕР_1 військовослужбовця за контрактом, солдата ОСОБА_1 від 03.01.2023 року, яка долучена до матеріалів справи, є допустимим доказом вчиненого правопорушення, оскільки згідно з п.7 Розділу ІІ «Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення» затвердженої наказом Міністерства оборони України від 23.10.2021 року № 329 до протоколу долучаються матеріали (докази), що підтверджують факт вчинення військового адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків правопорушення, інші документи, які стосуються правопорушення).

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення серії А4165 № 3 від 03.01.2023 року відносно ОСОБА_1 був складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, в протоколі зазначено дату, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, істотних недоліків, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, судом не встановлено, а підписи ОСОБА_1 у відповідних графах протоколу про військове адміністративне правопорушення свідчать про те, що він розумів зміст протоколу та був з ним ознайомлений. Військовослужбовцю ОСОБА_1 роз`яснено положення ст.63 Конституції України та його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, про що в протоколі мається його підпис.

Як зазначено стороною захисту, відомості про осіб, які виявили військовослужбовця ОСОБА_1 поза межами військової частини НОМЕР_1 відсутні.

Але, як вбачається з копії рапорту та пояснення головного сержанта ОСОБА_2 від 03.01.2023 року, які містяться в матеріалах справи, солдат ОСОБА_1 близько 15 год. 00 хв. 03.01.2023 року самостійно повернувся до тимчасового місця розташування військової частини НОМЕР_1 , про що доповів головному сержанту ОСОБА_2 .

Документи або пояснення осіб, які б підтверджували затримання солдата ОСОБА_1 поза межами військової частини НОМЕР_1 в матеріалах справи відсутні.

Згідно витягу з наказу командира частини НОМЕР_1 № 3 від 03.01.2023 року вбачається, що солдат ОСОБА_1 зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

У витязі зазначено, що солдат ОСОБА_1 вважається таким, що самовільно залишив військову частину без поважних причин 03 січня 2023 року та його знято з продовольчого забезпечення за загальновійськовою нормою №1, п. 9 (сніданок, обід, вечеря) з вечері 03 січня 2023 року на підставі рапорта головного сержанта ОСОБА_2 від 03.01.2023 року вих. №836/22. У відповідності до наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 розділ 1 п. 15 виплату грошового забезпечення призупинено з 03.01.2023 року. (пункт 6)

Також у витязі зазначено, що солдат ОСОБА_1 вважається таким, що прибув після самовільного залишення військової частини 03 січня 2023 року, йому поновлено виплату грошового забезпечення з 03 січня 2023 року, зараховано на продовольче забезпечення за п. «р» прим.1 до норми №1 (сніданок, обід, вечеря) з вечері 03 січня 2023 року на підставі рапорта головного сержанта ОСОБА_2 від 03.01.2023 року вих. №836/22. (пункт 16)

Вищезазначене підтверджує, що солдат ОСОБА_1 зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 та повинен проходити військову службу у тимчасовому місці розташування військової частини НОМЕР_1 .

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців передбачені ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 р., ЗУ «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» № 548-XIV від 24.03.1999 р., ЗУ «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» № 551-XIV від 24.03.1999 р.

Наказу командира військової частини НОМЕР_1 або відпускного квитка щодо звільнення солдата ОСОБА_1 у відпустку на певний термін, звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу до матеріалів справи не додано.

Також, суддя наголошує, що диспозиція ч.1 ст. 172-11 КУпАП на момент вчинення адміністративного правопорушення, тобто станом на 03.01.2023 року, передбачає відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб;

Частина 3 ст. 172-11 КУпАП передбачає відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб;

Частина 4 ст. 172-11 КУпАП передбачає відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці" № 2839-ІХ від 13.12.2022 р. посилено адміністративну відповідальність за вчинення військових адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 172-10-172-20 КУпАП. Вказаний закон набув чинності 27 січня 2023 року.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії А4165 № 3 від 03.01.2023 року, адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 03.01.2023 року у м.Дружківка Донецької області за місцем розташування військової частини НОМЕР_1 .

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів.

Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Враховуючи наведені вище приписи діючого законодавства України суд застосовує норму закону, що діяла під час вчинення правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Враховуючи вищезазначене, об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про військове адміністративне правопорушення, судом по справі не вбачається.
Суд вважає, що захисником не надано достатніх доказів на спростування зазначених у протоколі про військове адміністративне правопорушення обставин вчинення солдатом ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-11 КУпАП.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

Отже, оцінивши вищезазначені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП, а саме: самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем в умовах особливого періоду тривалістю до трьох діб.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності здійсненого правопорушення, особу яка притягається до адміністративної відповідальності, той факт, що вчинене адміністративне правопорушення мало місце, та знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, суддя вважає доцільним піддати особу, яка притягається до адміністративної відповідальності адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі п.12 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» військовослужбовця ОСОБА_1 від сплати судового збору звільнити.

Керуючись ст.ст. 8, 23, 33, ч.4 ст. 172-11, 251, 256, 268, 283-284, 287, 289 КУпАП, суддя-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , притягнути до адміністративної відповідальності на підставі ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 2465 (дві тисячі чотириста шістьдесят п`ять) грн. 00 коп. в дохід держави.

Штраф підлягає сплаті на рахунок: UA0005694, отримувач коштів- Дружківське УК/м.Дружківка/21081100, код отримувача: (код за ЄДРПОУ) 37967785, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету- 21081100, найменування коду класифікації доходів бюджету: "Адміністративні штрафи та інші санкції", призначення платежу: штраф по справі про адміністративне правопорушення (зазначити номер справи).

Постанова про адміністративне правопорушення може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання постановою законної сили.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: А.Л. Гонтар