Справа № 339/386/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2023 р. м. Болехів

Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Сметанюк В.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Головного управління ДПС в Івано-Франківській області Державної податкової служби України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, жительку АДРЕСА_1 , одруженої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працюючої головним бухгалтером ТОВ "Ірест", раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, за ч. 1 ст. 163-1 та ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якій роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України та права, передбачені ст. 268 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

До Болехівського міського суду надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 та ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 23 листопада 2022 року № 2299 вбачається, що ОСОБА_1 будучи головним бухгалтером ТОВ "Ірест" порушила порядок ведення податкового обліку, що призвело до завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (р. 20.2 Декларації), на загальну суму 490399 грн., в тому числі по періодах: лютий 2022 72114 грн., липень 418285 грн., чим порушила пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п.185.1, п. 187.1 ст.187, п. 188.1 ст.188, п. 189.1 ст.189, п. 198.5 ст. 198 пп. 9.9 п. 9 підр. 8 розд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Окрім того, з протоколу про адміністративне правопорушення від 07 грудня 2022 року № 2396 вбачається, що ОСОБА_1 будучи головним бухгалтером ТОВ "Ірест" порушила порядок ведення податкового обліку, що призвело до завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (р. 20.2 Декларації), на загальну суму 107404 грн., в тому числі за вересень 2022 107404 грн., чим порушила пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення у цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Беручи до уваги те, що матеріали про вчинення адміністративних правопорушень за ч. 1 ст.163-1 КУпАП та ч. 1 ст. 163-1 КУпАП складені відносно однієї особи ОСОБА_1 та розглядаються одним органом (посадовою особою), уповноваженим на їх розгляд, суд приходить до висновку про необхідність об`єднання вказаних матеріалів в одне провадження.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 163-1 КУпАП та ч. 1 ст. 163-1 КУпАП не визнала, вказала, що протоколи про адміністративні правопорушення складені безпідставно, з актами перевірки не згідна, а тому подали заперечення на них, які направили на адресу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області. Просить закрити провадження у вказаних справах у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, суддя дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження вини ОСОБА_1 надано такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення № 2299 від 23.11.2022, в якому викладені обставини адміністративного правопорушення, із змістом якого ОСОБА_1 не погодилася та відмовилася від підпису про що складено акт;

- акт документальної позапланової виїзної перевірки щодо дотримання податкового законодавства при декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету з якого вбачається, що завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (р.20.2 Декларації) на загальну суму 490399 грн, в тому числі по періодах: лютий 2022 72114 грн, липень 2022 -418285 грн, з яким ОСОБА_1 була не згідна, що стверджується її підписом у вказаному акті;

- протокол про адміністративне правопорушення № 2396 від 07.12.2022, в якому викладені обставини адміністративного правопорушення, із змістом якого ОСОБА_1 не погодилася та відмовилася від підпису про що складено акт;

- акт документальної позапланової виїзної перевірки щодо дотримання податкового законодавства при декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, з якого вбачається, що завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (р.20.2 Декларації) на загальну суму 107404 грн, в тому числі за вересень 2022 107404 грн, з яким ОСОБА_1 була не згідна, що стверджується її підписом у вказаному акті.

Надаючи оцінку таким доказам, суд виходить з наступного.

Про вчинення адміністративного правопорушення у відповідності до ч. 1 ст. 254 КУпАП складається протокол, який відповідно до ст. 251 КУпАП є одним з джерел доказів в справі про адміністративне правопорушення.

До інших відносяться пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інші.

Протокол є актом обвинувачення, й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Згідно з ч.1 ст. 163-1 КУпАП відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України, тягне за собою накладення штрафу у розмірі від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 10 КУпАП: адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (стаття 11 КУпАП).

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею протиправної, винної дії чи бездіяльності (адміністративного правопорушення), яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. При цьому, в силу приписів 251 КУпАП: обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

23 листопада 2022 заступником начальника відділу позапланових перевірок з інших податків Головного управління ДПС в Івано-Франківській області О. Карковською та 07 грудня 2022 головним державним інспектором відділу планових перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Івано-Франківській області М. Чернецькою складено Акти документальних позапланових виїзних перевірок ТОВ «Ірест», на підставі яких складено протоколи про адміністративні правопорушення відносно головного бухгалтера ТОВ "Ірест".

В протоколах зазначено, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення ведення податкового обліку, що призвело до завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню.

Однак, протоколи не містять конкретних даних, в чому саме полягає суть вчинених нею дій, які утворюють склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 163-1 та ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, не вказано в чому саме полягало порушення, яка форма вини щодо таких дій та які юридичні наслідки настали або могли настати внаслідок таких дій. Загальне посилання в протоколі на відповідні норми Податкового кодексу України не описують складу правопорушення та його суті. Це позбавляє особу можливості ефективно захищатися від обвинувачення, робить неможливим об`єктивний розгляд справи, перевірку наявності чи відсутності в її діях складу правопорушення.

Сам по собі акт позапланової виїзної перевірки, не замінює головний документ - протокол про адміністративне правопорушення, який і є підставою адміністративної відповідальності.

Акт є лише документом, що фіксує певні обставини так, як їх бачить працівник податкового органу, який проводить перевірку.

В силу норм Податкового кодексу України, акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

На вказані акти ОСОБА_1 подала заперечення, а тому протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

У зв`язку із зверненням до вище стоячих органів ДПС із запереченнями на акти перевірок, сума вважається неузгодженою, а отже і порушення, які зафіксовані в актах перевірок, на підставі яких складені протоколи про адміністративні правопорушення, на теперішній час не є належними доказами на підтвердження винуватості ОСОБА_1 .

З наведених норм права вбачається, що єдиною правомірною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 163-1 КУпАП є наявність на момент складання протоколу узгодженого податкового повідомлення-рішення, а не акту перевірки.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 року у справі «Карелін проти Росії», за умови наявності певної неточності чи суперечностей, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі Надточій проти України від 15 травня 2008 року.

Як передбачено п. «а» ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною радою України 17 липня 1997 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Згідно з п. 39 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, підстави вважати безспірно доведеними факти допущених порушень з боку ОСОБА_1 відсутні.

Твердження податкового органу відображає лише позицію однієї із сторін спору, а тому робити висновок про наявність у діях посадової особи платника податків вини у порушенні встановленого порядку ведення податкового обліку за відсутності будь-яких інших доказів немає підстав.

Таким чином жодні дані, які б на час судового розгляду свідчили про порушення ОСОБА_1 вимог податкового обліку і доводили її винуватість у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 163-1 та ч. 1 ст. 163-1 КУпАП у справі відсутні, а тому справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 36, 247, 283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Справи № 339/386/22 та № 339/416/22 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП та ч. 1 ст. 163-1 КУпАП об`єднати в одне провадження за єдиним унікальним номером 339/386/22, провадження № 3/339/6/23.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП та ч. 1 ст. 163-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя В.Б. Сметанюк