Справа № 727/8473/22
Провадження № 3/727/26/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 року

суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Бойко М.Є., розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 ,громадянина України, безробітного,

за ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

У відповідності із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 145137 від 17.09.2022 року ОСОБА_1 17.09. (рік не зазначено), о 15 годині 38 хвилин, по вул. Південно-Кільцева,18, в м.Чернівці керував транспортним засобом марки « ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: тремтіння паліців рук, зінниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку він відмовився на місці зупинки, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення повністю не визнав, пояснивши при цьому, що був безпідставно зупинений працівниками поліції, а також стверджував, що не мав жодних ознак наркотичного сп`яніння, наркотичних засобів не вживав, а тому і відмовився від огляду, оскільки вважав такі вимоги поліцейських безпідставними.

Вирішуючи питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд керується наступним.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як зазначено в ст. 251 КУпАП.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10 жовтня 2001 р., № 1306 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними й допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього та проводити огляд на стан сп`яніння, наявна постанова про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАР № 5905171 винесена за відсутність у водія ОСОБА_1 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тобто за порушення правил дорожнього руху, яке було виявлено вже після зупинки транспортного засобу під його керуванням.

Таким чином, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130КУпАП, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 145347 не вказано рік скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, отже, зазначений протокол не відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Також суд відзначає, що при перегляді відеозапису з нагрудної камери поліцейського вказаних у протоколі ознак наркотичного сп`яніння, які зазначені у вищевказаному протоколі, у ОСОБА_1 не спостерігається, під час спілкування з поліцейськими він поводив себе адекватно, чітко відповідав на їх запитання, висловлював свої заперечення, його поведінка цілком відповідала обстановці .

Також переглядом відеозапису встановлено, що поліцейським автоматично було названо водію декілька ознак наркотичного сп`яніння, при цьому не було зафіксовано порядок перевірки виявлених у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, зокрема перевірки реакції його зіниць очей на світло, огляд його рук. З відеозапису чітко видно, що в останнього відсутнє тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, поведінка адекватна, мова зрозуміла, чітка, рухи тіла теж адекватні.

Таким чином, відсутність ознак наркотичного сп`яніння виключає правомірність вимоги поліцейського проходити освідування на встановлення такого стану.

Слід також зазначити, що Порядок огляду водіїв на стан сп`яніння передбачений ст. 266 КУпАП, відповідно до ч. 1 якої особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Крім цього, приписами ст.265-2 КУпАП встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Однак, всупереч чинному законодавству про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документу встановленої форми, а саме, акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, що також ставить під сумнів наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки його вина не доведена належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у разі закриття провадження у справі не стягується.

Виходячи з зазначеного та керуючись ст.ст. 247, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Повернути ОСОБА_1 тимчасово вилучене посвідчення водія НОМЕР_2 .

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.Є.Бойко