Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 Полетила П.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.09.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536,80 гривень (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 10.08.2023 року о 19 годині 35 хвилин у місті Луцьку по проспекту Перемоги, 32А, керував автомобілем Opel Vectra, НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 7510 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився. Велася безперервна відеофіксація на портативний відеореєстратор. Такі дії кваліфіковані поліцейським, як порушення п.2.5 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.15).

Не погоджуючись із постановою судді особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати та постановити нову про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову суду невмотивованою та необгрунтованою, винесеною з неповним з`ясуванням обставин справи. Вказує на те, що під час судового засідання в суді першої інстанції він повідомив, що він керування транспортним засобом 10.08.2023 року близько 18-19 годин не здійснював, автомобіль був припаркований завчасно. Він з колегою дійсно вживали алкогольні напої в транспортному засобі, проте після того, не здійснював рух транспортним засобом. Також з відеозапису працівника поліції не вбачається факт керування ним транспортним засобом та не вбачається рух автомобіля. Суд першої інстанції в основу оскаржуваної постанови поклав виключно показання свідка ОСОБА_2 щодо його керування транспортним засобом (а.с.23-25).

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали останню з мотивів, викладених в ній, та просили її задовольнити, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до статтей 245, 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного правопорушення доводиться:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 079260 від 10.08.2023 року (а.с.1);

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції щодо ОСОБА_1 (а.с.3);

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів щодо ОСОБА_1 (а.с.4);

-письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 від 10.08.2023 року (а.с.6),

-рапортом інспектора роти № 1 батальйону УПП у Волинській області Мацюх М.М. від 10.08.2023 року (а.с.7);

-відеозаписом з нагрудних камер інспекторів поліції (а.с.8).

Згідно довідки інспектора відділу адміністративної практики УПП у Волинській області Пархомчук О. від 11.08.2023 року вбачається, що згідно бази даних ІТС ІПНП ОСОБА_1 не має повторності вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КпАП України, ОСОБА_1 отримав за місцем проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_2 від 31.08.2006 року (категорія категорії А, В) (а.с.5).

В ході розгляду справи апеляційним судом особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надав письмові пояснення свідка ОСОБА_2 . З даних пояснень вбачається, що вона не може з`явитися в судове засідання у зв`язку з відрядженням. Крім цього вказала на те, що її пояснення, котрі долучені до справи, були написані нею під керівництвом посадових осіб органів внутрішніх справ, а саме національної поліції, та записані з корекцією працівниками поліції. Вказує на те, що вона була свідком того, що автомобіль, яким керував громадянин ОСОБА_1 , не вчинив зіткнення з авто «Шкода», котре було припарковане на стоянці. У момент керування транспортним засобами ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Припаркувавши авто на стоянці авто більше не переміщувалося, постійно перебувало у спеціально відведеному місці. Орієнтовно через 1,5-2 години до автомобіля ОСОБА_1 прибув патруль національної поліції, на той момент ОСОБА_1 відпочивав в компанії друзів та не керував транспортним засобом (а.с.37).

Апеляційним судом не беруться до уваги дані письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , надані стороною захисту, оскільки даний свідок не був безпосередньо допитаний судом з приводу вказаних обставин, ідентифікувати належність таких письмових пояснень саме ОСОБА_2 також немає процесуальної можливості, і такі пояснення суперечать первинними поясненням даного свідка, які були надані безпосередньо працівникам поліції на місці вчинення правопорушення. Тому такі письмові пояснення, на думку суду, фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Учасники провадження не наполягали на повторному виклику свідка ОСОБА_2 , а тому апеляційним судом беруться до уваги письмові пояснення свідка ОСОБА_2 від 10.08.2023 року, які наявні в матеріалах справи.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

Не заслуговують на увагу суду доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а вживав алкогольні напої вже після події. Такі його твердження не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи апеляційним судом, а також спростовуються відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано, що саме в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 здійснював рух транспортним засобом і під час спілкування з працівниками поліції визнав факт керування транспортним засобом та бажав «домовитися» з працівниками поліції, щоб відносно нього останні не складали протокол за ч.1 ст.130 КпАП України. Також з відеозапису з нагрудних камер поліцейських вбачається, що свідок ОСОБА_2 підтвердила факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, на що добровільно погодилася надати письмові пояснення.

Таким чином усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.