ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/159/23 Справа № 199/9157/22 Суддя у 1-й інстанції - ЛИСЕНКО В. О. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Дніпро

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П. за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у відкритому судовому засіданні в залі суду розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців.

На підставі ст. 40-1 КУпАП стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496 гривень 20 копійок.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 19.09.2022 о 14:00 годині в місті Дніпрі по вул. Калинова, в районі буд. 67, керуючи автомобілем «MAN LE», н.з. НОМЕР_1 , перед виїздом не перевірив та під час руху не стежив за правильністю розміщення і кріплення вантажу, не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого допустив падіння вантажу на пішоходів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , через що автомобіль отримав механічні пошкодження, а пішоходи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 отримали тілесні ушкодження.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3 а), б), 12.1, 22.2 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року, призначивши йому більш м`яке покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень. В іншій частині постанову залишити без змін.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що судом не прийнято до уваги всі пом`якшуючі його провину обставини у відповідності до ст.33, 34 КупАП, а саме те, що він щиро кається у вчиненому та визнав свою повному у повному обсязі, не чекаючи рішення страхової компанії, самостійно почав відшкодовувати потерпілим завдані ним збитки внаслідок ДТП. Також просить врахувати, що у нього на утриманні є неповнолітня дитина, 2016 року народження, і те, що він неофіційно працює на посаді водія і це є єдиним джерелом отримання прибутку. Тож, позбавляючи його права керування транспортними засобами, суд фактично позбавив його можливості отримання прибутку та подальшої компенсації завданих збитків потерпілим.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Згідно ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.

Обставини справи та висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП, в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги про зміну виду стягнення, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

ОСОБА_1 ставить перед судом апеляційної інстанції питання про зміну судового рішення і заміни йому адміністративного покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців на штраф у розмірі 850 грн.

Проте, апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 , які він підтримав і в суді апеляційної інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, при накладенні на ОСОБА_1 стягнення суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував усі обставини справи, ступінь тяжкості та характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення і воно є необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

Крім того, судом першої інстанції враховано й дані про особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, а також наявність обставин, які пом`якшують відповідальність та відсутність обтяжуючих покарання обставин. У своєму рішенні суд зазначив, що ОСОБА_1 офіційно не працевлаштований, внаслідок порушення ним ПДР було пошкоджено транспортний засіб, а також двоє потерпілих отримали чисельні тілесні ушкодження: зокрема: ОСОБА_3 у вигляді: повздовжнього закритого перелому правої великогомілкової кістки без зміщення, осадження правої гомілки по передній поверхні в зоні перелому; ОСОБА_2 у вигляді: відкритого перелому кісток носу, забійних ран спинки носу, надбрівної області справа, синця повік лівого ока, численних саден правої кисті та обох гомілок.

Разом з цим, хоч ОСОБА_1 і зазначає, що суд при визначенні виду стягнення не врахував дані про його особу та обставини, які пом`якшують відповідальність, але й в його апеляційній скарзі не наведено достатніх підстав для призначення більш м`якого стягнення, яке б було співмірним з наслідками вчиненого адміністративного правопорушення, а тому немає й підстав для зміни даного виду стягнення.

Доводи ОСОБА_4 про те, що він в суді першої інстанції вину визнав в повному обсязі та щиро кається, не заслуговують на увагу, оскільки щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані адміністративним правопорушенням збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах справи. Поряд з цим, згідно з поясненнями в суді першої інстанції потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , водій ОСОБА_1 спочатку спілкувався з ними, а потім перестав брати слухавку, відмовився добровільно відшкодовувати їм шкоду, спричинену їх здоров`ю падінням вантажу. Власник автомобіля або вантажу, роботодавець водія, взагалі не виходили з ними на зв`язок, у зв`язку з чим вони готуються звертатися до суду в порядку цивільного судочинства для стягнення заподіяних їм збитків. Просили суворо покарати водія ОСОБА_1 .

Отже, при розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КупАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко