Справа №484/3955/23
Провадження № 33/812/496/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 листопада 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Стрілець К.О.,

за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Ремського Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Ремського Євгена Вікторовича на постанову, яку ухвалив Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області під головуванням судді Шикері І.А. у приміщенні цього ж суду 16 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №481372 від 14 липня 2023 року, який надійшов разом із долученими матеріалами до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ОСОБА_1 14 липня 2023 року о 00 год. 04 хв. на автодорозі Т-1504 «ПервомайськНовоукраїнка», 23 км, керував мотоциклом «Geon», д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 у засідання до суду першої інстанції не з`явився, захисник просив розгляд справу проводити без його участі. 20 вересня 2023 року від його захисника адвоката Ремського Є.В. до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що 14 липня 2023 року огляд ОСОБА_1 було проведено з порушенням процедури, передбаченої ст. 266 КУпАП, оскільки під час фіксації відмови водія від проходження огляду поліцейським не були залучені свідки, які б могли підтвердити законність дій поліцейського. Крім того, на місці зупинки та складання протоколу ОСОБА_1 пояснював, що випив пляшку пива безалкогольного, а з відеозапису не встановлено, які саме ознаки сп`яніння виявив поліцейський. З огляду на вищевикладене, захисник просив провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись із постановою суду, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокат Ремський Є.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, судом першої інстанції не враховано те, що обов`язок щодо збирання доказів працівниками поліції не виконаний в повному обсязі. Під час розгляду справи та прийнятті рішення про винуватість ОСОБА_1 порушено його право на захист та дотримання принципу рівності сторін. Працівниками поліції порушено вимоки КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 103, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395. Захисник вважає, що не надано належних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №481372 від 14 липня 2023 року. Так, свідки у протоколі не зазначені, права, передбачені статтею 268 КУпАП, ОСОБА_1 та наслідки відмови від проходження огляду не роз`яснювались, направлення на проходження огляду не видавалось, від керування транспортним засобом його не відстороняли, до протоколу додано лише диск. Відеозапис від 4 липня 2023 року триває з 00.04.50 до 00.06.55, не містить звуку, але на ньому не зафіксовано пропозицій пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння не надходило. Другий відеофайл, який не містить дати та часу, але містить інформацію щодо проходження огляду на стан сп`яніння. Тобто поліцейським використаний особистий пристрій для відеозапису. Відеозапис події не є неперервним, не встановлено час, коли ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, але зрозуміло, що така пропозиція та відмова ОСОБА_1 не могли бути не об 00.04 та не об 00.10. Тобто в протоколи не вірно зазначено час події, який має суттєве значення, оскільки протокол складений раніше, ніж пропонувалось пройти огляд. Всі ці обставини, на думку захисника Гозуна Я.Г., дають підстави для висновку по недоведеність вини ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про судове засіданні повідомлявся шляхом направлення судової повістки поштовим зв`язком та телефонограмою. В судовому засіданні брав участь захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, який вважав за можливе розгляд провести за відсутності ОСОБА_1 .

Тому апеляційний суд, виходячи з положень ч. 1 ст. 268 КУпАП, вважав за можливе розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Ремського Є.В., який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він 14 липня 2023 року за обставин, викладений у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №481372, керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила)).

Згідно із частиною 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 статті 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД№481372, що складений 00 год. 10 хвил. 14 липня 2023 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 14 липня 2023 року о 00 год. 04 хв. на автодорозі Т-1504 «ПервомайськНовоукраїнка», 23 км, керував мотоциклом «Geon», д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень та заперечень.

В графі протоколу «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 зазначив: «Пояснення написав на окремому бланку вину визнаю не повториця».

Також достовірність викладених у протоколі відомостей, зокрема, факт відмови ОСОБА_1 як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку - як поліцейськими на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, підтверджено іншими доказами:

особисто викладеними ОСОБА_1 поліцейському поясненнями про те, що він керував мотоциклом, «випив бутилку пива ноль оборотів», «продувати алкотест не буде», «в лікарню міста Первомайськ не буде, відмовляється. Вину визнає»;

відеозаписом правопорушення, долученим працівником поліції, який досліджувався у судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій, і в якому зафіксовані викладені в протоколі серії ААД481372 від 14 липня 2023 року обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. А саме, що ОСОБА_1 керував мотоциклом і був зупинений працівниками поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували пройти огляд на місці за допомогою спеціального технічного приладу або у медичному закладі, але ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу, так і у медичному закладі. Фіксація правопорушення була здійснена працівниками поліції технічними засобами відеофіксації відповідно до вимог частини 2 статті 266 КУпАП.

Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку від огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, що підтверджено фіксацією технічними засобами відеозапису, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, обґрунтовано вважав доведеним факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Апеляційний суд відхиляє аргументи апеляційної скарги як безпідставні.

Апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги про те, що складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відбулося із порушеннями визначеного законом порядку.

Так, відповідно до частин 1-3 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №481372 від 14 липня 2023 року зазначені усі необхідні реквізити, зокрема, час його складання 00 год. 10 хвилин та час вчинення адміністративного правопорушення 00 год. 04 хвил., що не суперечить іншим наявним у справі доказам, зокрема, долученим до протоколу відеозаписом підтверджено, що зупинка водія ОСОБА_1 , який керував мотоциклом, відбулася працівниками в 00 год. 04 хвил. час закінчення цього запису 00:06:55, тому зазначення у протоколі часу вчинення порушення не суперечить фактичним обставинам, оскільки поліцейським викладені обставини щодо об`єктивної сторони правопорушення як щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, так і про його відмову від проходження огляд на стан такого сп`яніння.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує висновок ЄСПЛ, що міститься у рішенні у справі Сутяжник проти Росії від 23 липня 2009 року, відповідно до якого не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки. У цій справі рішення арбітражного суду, яке набрало законної сили, було скасовано в порядку нагляду з припиненням провадження у справі суто з підстави того, що спір не підлягав розгляду арбітражними судами, хоча у подальшому вимоги заявника були задоволені судом загальної юрисдикції. Ухвалюючи рішення ЄСПЛ виходив з того, що, хоча як принцип, правила юрисдикції повинні дотримуватися, однак, враховуючи обставини даної справи, була відсутня соціальна потреба, яка б виправдовувала відступлення від принципу правової визначеності.

Не кожен дефект певного адміністративного акта робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Таким чином, правовий пуризм на відміну від обставин істотного та непереборного характеру завжди призводить до порушення принципу правової визначеності.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18 травня 2018 року у справі № 826/11106/17, від 28 жовтня 2018 року у справі № 826/14749/16, від 25 березня 2020 року у справі № 805/4508/16-а, від 31 березня 2021 року у справі № 620/2520/20.

За такого дії працівника поліції щодо намагання провести огляд ОСОБА_1 з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння відповідають як положенням статті 266 КУпАП, так і положенням підзаконних актів, що регулюють проведення такого огляду, а саме Порядку та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція).

Посилання апелянта на відсутність свідків під час запропонування працівниками поліції пройти огляд на стан сп`яніння не заслуговують на увагу, оскільки фіксування правопорушення відбувалося технічними засобами відеозапису. За такого огляд ОСОБА_1 був проведений у відповідності до приписів часини 2 статті 266 КУпАП.

При цьому вказана норма закону не розділяє порядок фіксації проведення огляду на стан сп`яніння та відмови від проведення такого огляду.

Доводи в апеляційній скарзі на порушення органом поліції порядку використання технічних приладів і технічних засобів під час фіксації правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме - наявність двох окремих відеозаписів, відхиляються апеляційним судом, оскільки різні формати запису, використання працівником поліції власного технічного приладу для відеозапису події не спростовує відображені на цьому запису обставини, тобто належність фіксації факту правопорушення, у вчиненні якого звинувачується ОСОБА_1 . Зокрема, не зважаючи на відсутність на одному із відеозаписів, яким зафіксована відмова ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, дати та часу його створення, не перешкоджає шляхом порівняння обстановки, в якій відбувалися відображені події, зовнішнього вигляду зафіксованих осіб, зробити висновок, що таке відбулося безпосередньо після зупинки працівниками поліції мотоцикла, яким керував ОСОБА_1 14липня 2023 року в 00 год. 04 хвил., що зафіксована на першому відеофайлі на долученому до протоколу CD-диску.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою виявлення або фіксування правопорушення.

Норми законодавства про адміністративні правопорушення (КУпАП) не містять вимог щодо порядку фіксації факту керування порушником транспортними засобами або наслідків відхилення від вимог внутрішньовідомчих інструкцій, а тому ця обставина має доводитись за загальними вимогами щодо доказів (стаття 251 КУпАП).

Відеозапис, який приєднаний до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, яка розглядається, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, тому відеозапис є належним та допустимим доказом.

З відеозапису, який доданий до протоколу, також вбачається, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі, проте він однозначно відмовився від проходження зазначеного огляду і такі обставини ним не заперечувались, а підтверджені у власноруч викладених працівнику поліції поясненнях.

За такого уповноважений працівник поліції обґрунтовано розцінив таку поведінку як відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду.

Посилання в апеляційній сказі на те, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не заслуговують на увагу, оскільки цей факт не спростовує вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо відсутності у матеріалах справи направлення водія на огляд до медичного закладу, то таке не свідчить про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки відповідно до змісту положень Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складається поліцейським у разі відмови пройти такий огляд на місці зупинки, або у разі незгоди із результатами огляду за допомогою спеціальних технічних засобів, який проведений поліцейським, та згоди водія пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Оскільки ОСОБА_1 не погодився пройти огляд на стан сп`яніння ані на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, ані у закладі охорони здоров`я, складання направлення водія на огляд до медичного закладу не було необхідним.

Також не приймаються аргументи про те, що під час розгляду справи та прийнятті рішення про винуватість ОСОБА_1 порушено його право захист та дотримання принципу рівності сторін. Згідно матеріалів справи під час її розгляду судом першої інстанції ОСОБА_1 скористався професійною правничою допомогою, мав захисника адвоката Ремського Є.В., про розгляд справи був обізнаний, в судовому засідання не з`явився, його захисник просив розгляд справу проводити без його участі.

Доводи апелянта про те, що працівниками поліції при складання протоколу не роз`яснено ОСОБА_1 його прав відповідно до статті 268 КУпАП, то таке спростовується підписами ОСОБА_1 у протоколі, в якому зазначено про роз`яснення таких прав.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, судом дотримано стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. Між тим, у справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а також що він відмовився пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджено відеофіксацією події, а доказів протилежного матеріали справи не містять.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову, а підстав для задоволення апеляційної скарги апеляційний суд не вбачає.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Ремського Євгена Вікторовича залишити без задоволення, а постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської від 16 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна