Провадження № 3/679/123/2023
Справа № 679/140/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2023 року м. Нетішин

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Томілін Олексій Миколайович, при секретарі судового засідання Дмітрієвій О.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника потерпілої ОСОБА_2 адвоката Романової Н.І., законного представника потерпілої ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нетішин справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 1732 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 631295 від 12.11.2022 04 листопада 2022 року близько 13:00 в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 пошкодила стіни в двох кімнатах, які належать ОСОБА_2 , чим вчинила домашнє насильство економічного характеру відносно своєї племінниці ОСОБА_2 .

Дії ОСОБА_1 правоохоронним органом кваліфіковані за ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у інкримінованому їй адміністративному правопорушенні не визнала та пояснила, що вона тривалий час проживає у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , та зробила там ремонт в 2005-2006 роках. На момент проведення ремонтних робіт та на час подій ОСОБА_2 у будинку не проживала. В подальшому частина вказаного будинку на підставі рішення суду стала належати ОСОБА_2 . ОСОБА_1 тричі зверталася до ОСОБА_4 з вимогою компенсації вартості ремонтних робіт, проте останні відмовилися. Після цього, оскільки ОСОБА_2 не компенсувала ОСОБА_5 вартість ремонту, вона обідрала зі стін шпалери та пошкодила гіпсокартон, оскільки вважає, що має на це право, так як ремонт проводився за її кошт. Також пояснила, що до суду з позовом про відшкодування вартості ремонту вона не зверталася, оскільки сподівалася на мирне врегулювання спору та в неї немає грошей на адвоката.

Законний представник потерпілої ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що вона 04.11.2022 перебувала в іншому будинку, розташованому на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , та почула шум з другого будинку, в якому мешкала ОСОБА_1 . ОСОБА_3 пішла в будинок, з якого лунав шум, побачила, що ОСОБА_1 пошкодила кімнату у будинку, після чого викликала поліцію. Також заявила, що ОСОБА_1 не пред`являла претензій щодо компенсації вартості ремонтних робіт. При цьому ОСОБА_3 не заперечувала, що ОСОБА_1 особисто робила ремонт в будинку за власні кошти, а також те, що ОСОБА_2 не проживала у будинку на час подій, а зареєструвалася в будинку лише в березні 2023 року.

Представник потерпілої адвокат Романова Н.І. у судовому засіданні пояснила, що будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з рішенням суду від 26.02.2021 розділено на два самостійні об`єкти нерухомого майна та виділено у приватну власність ОСОБА_1 частину будинковолодіння, а іншу частину ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_1 було присуджено грошову компенсацію, яку внесено на депозитний рахунок суду. ОСОБА_8 підтвердила, що ОСОБА_1 особисто робила ремонт у будинку, проте не зверталася з вимогами щодо компенсації його вартості, яка, на думку представника, врахована у рішенні суду при визначенні грошової компенсації ОСОБА_1 . Також ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_2 фактично не мешкала у спірному будинку, проте мала намір вселитися у нього. 04 листопада 2022 року ОСОБА_1 пошкодила стіни в двох кімнатах вищевказаного будинку, які належать ОСОБА_2 , чим, на думку представника, вчинила домашнє насильство економічного характеру відносно останньої.

Судом досліджені наступні докази по справі.

Так, до протоколу додано рапорт від 04.11.2022, відповідно до якого ОСОБА_3 звернулася до поліції з заявою про те, що 04.11.2022 близько 14:03 за адресою: АДРЕСА_1 , братова не допускає її до будинку. Прибувши за вказаною адресою стало відомо, що між сусідами стався конфлікт на побутовому ґрунті.

З протоколу про прийняття заяви ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 04.11.2022 вбачається, що 04.11.2022, близько 13:00, за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 почала псувати, бити належне їй за рішенням суду майно.

Згідно із рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області № 679/549/17 від 26.02.2021 позов ОСОБА_3 , яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів Орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради про розподіл будинковолодіння задоволено повністю.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Розділено будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 на два самостійні об`єкти нерухомого майна та виділити у приватну власність ОСОБА_1 самостійний об`єкт нерухомого майна - частину будинковолодіння, що складається з кімнати 1-3 розміром 13,5 кв.м, коридору 1-2 розміром 4,2 кв.м, прибудови «а» розміром 14,00 кв.м, коридору 1-1 розміром 8,0 кв.м, комори 1-7 розміром 6 кв.м та хліва «Б» загальною вартістю без урахування вартості земельної ділянки 154835,00 гривень, виділити у спільну часткову власність ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 самостійний об`єкт нерухомого майна - частину будинковолодіння, що складається з кімнати 1-4 розміром 15,8 кв.м, кімнати 1-5 розміром 11,6 кв.м , кімнати 1-6 розміром 11,2 кв.м загальною вартістю без урахування вартості земельної ділянки 200209,00 гривень, визнати право власності на самостійний об`єкт нерухомого майна - частину будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 та складається з кімнати 1-4 розміром 15,8 кв.м, кімнати 1-5 розміром 11,6 кв.м , кімнати 1-6 розміром 11,2 кв.м загальною вартістю без урахування вартості земельної ділянки 200209.00 гривень за ОСОБА_2 на 61/100 частку вартістю 122127,49 гривень, за ОСОБА_3 на 13/100 частки вартістю 26027,17 гривень, ОСОБА_6 на 13/100 частки вартістю 26027,17 гривень, ОСОБА_7 на 13/100 частки вартістю 26027,00 гривень.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на грошову компенсацію внесену на депозитний рахунок Державної казначейської служби України представником позивачів ОСОБА_8 від ОСОБА_2 09.09.2020 року згідно квитанції № ПН2255808 в розмірі 10223,60 гривень, ОСОБА_3 09.09.2020 року згідно квитанції № ПН2255709 в розмірі 2178,80 гривень, ОСОБА_7 09.09.2020 року згідно квитанції №ПН2255763 в розмірі 2178,80 гривень, ОСОБА_6 09.09.2020 року згідно квитанції №ПН2255733 в розмірі 2178,80 гривень, в зв`язку із зменшенням її частки в будинковолодінні, що знаходиться в АДРЕСА_1 при його розподілі в натурі на два самостійні об`єкти нерухомого майна.

Тобто ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належать самостійні об`єкти нерухомого майна, які були виділені внаслідок розподілу будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

У письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що 04.11.2022, перебуваючи у своєму будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вона здерла шпалери та побила гіпсокартон, які вона клеїла в кінці 2005 року. Ремонт вона робила за власні кошти, а тому при поділі майна, коли кімнати перейшли у власність ОСОБА_3 , вона залишила кімнати у такому стані, в якому вони були.

ОСОБА_3 у своїх письмових поясненнях, доданих до протоколу, зазначила, що 04.11.2022 близько 13:00 в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , яка проживає з нею по сусідству, проникла на територію домоволодіння, яке належить її доньці, яка є особою з інвалідністю, та пошкодила, зіпсувала, побила майно в кімнатах.

Сторонами не оспорюється, що ремонт у виділених ОСОБА_3 рішенням суду кімнатах зробила ОСОБА_1 за власний рахунок, а на момент подій ОСОБА_3 не мешкала у будинку.

З наданих суду фото-матеріалів та пояснень сторін встановлено, що у кімнатах за адресою: АДРЕСА_1 , були демонтовані шпалери і гіпсокартон, при цьому самі стіни у кімнатах не пошкоджені.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в тому числі, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, не встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 1732 КУпАП, передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки: можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таким чином, об`єктивну сторону цього правопорушення складають певні дії (бездіяльність), реальне настання шкідливих наслідків (реальна ймовірність їх настання) та причинний зв`язок між ними.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Пунктом 3 частини 1 статті 1 «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Основними ознаками економічного насильства є:

- контроль над фінансами іншої людини;

- обмеження доступу іншої людини до користування спільною власністю, маніпуляція правом власності як перевагою одного члена сім`ї над іншим;

- погрози жертві втратити кошти, власність чи особисті речі у разі непослуху;

- обмеження права іншої людини навчатися чи працювати;

- примушування до заняття проституцією, жебрацтвом, крадіжками;

- відбирання у жертви коштів чи документів;

- примушування передати право власності на рухоме та нерухоме майно жертви;

- приниження жертви та психологічний тиск через перевагу у матеріальній власності;

- маніпулювання думками та бажаннями жертви способом відбирання у неї матеріальних ресурсів та їжі.

Економічне насильство часто важко припинити, оскільки жертва цілковито позбавлена ресурсів для самостійного життя і залежна від допомоги сторонніх.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.1732 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.1732 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Так, правоохоронним органом ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП, тобто вчинення домашнього насильства економічного характеру відносно ОСОБА_2 , а саме: пошкодження стін в кімнатах, які належать ОСОБА_2 .

На підтвердження її винуватості працівниками поліції надано вищевказані протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 631295 від 12.11.2022 року, рапорти чергового інспектора поліції, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

При цьому, обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено про можливість завдання чи завдання внаслідок вчинення економічного домашнього насильства шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілого.

Крім того, судом з досліджених матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1 і ОСОБА_3 встановлено, що стіни в двох кімнатах, які на даний час належать ОСОБА_2 , та у яких вона фактично не проживала, ОСОБА_1 пошкоджені не були, а останньою були обідрані шпалери та демонтований гіпсокартон з цих стін. Вказані будівельні матеріали належали ОСОБА_1 , що не заперечується стороною потерпілої.

Докази, які б підтверджували можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілій, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 було вчинено домашнє насильство економічного характеру стосовно потерпілої ОСОБА_2 внаслідок чого останній заподіяно чи могло бути заподіяно шкоди її фізичному або психічному здоров`ю, оскільки сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації, спору з приводу ремонту в кімнатах та будівельних матеріалів не може свідчити про вчинення економічного насильства в розумінні вимог ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Крім того, як пояснила адвокат Романова Н.І., з приводу даного факту за її заявою порушені кримінальні провадження, зокрема, з приводу незаконного проникнення у чуже приміщення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, в даному випадку на органи поліції.

Крім того, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Протокол сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами є лише початковим правовим висновком щодо дій певної особи та не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Зазначене узгоджується із судовою практикою ЄСПЛ (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey)).

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, вважаю за необхідне провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 1732, 245, 251, 252, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 284 КУпАП, суд,

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 1732 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом десяти днів із дня її винесення.

Суддя О.М.Томілін