Номер справи місцевого суду: 521/2187/23
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А.
Доповідач Батрак В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд під головування судді Батрака В.В., за участю секретаря Чапенка В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката Хартова М.В. на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 23 березня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк на один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за наступних обставин.

Так, 09.12.2022 року о 08 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Ford Transit» номерний знак « НОМЕР_1 » по вулиці 200 років 35А у місті Херсон, з явними ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння рук, почервоніння обличчя, від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Не погодившись із вказаною постановою адвокат Хартов М.В., подав на неї апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження по справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції формально підійшов до оцінки обставин справи, поставився критично до показів ОСОБА_2 та наданих ним документів, а саме медичного висновку та виписки з медичної картки де вказано, що він тверезий.

Крім того, звертає увагу на поведінку співробітників поліції, які не тільки не вилучили пристрій для вживання наркотичних засобів але й проігнорували вимогу правопорушника провести огляд на місці.

Також зазначає, як вбачається із запису боді-камери поліцейського, ОСОБА_2 не визнавав вживання наркотичних засобів ні за кермом, ні до того, як сів за кермо.

Крім того, як зазначає апелянт, на підтвердження того, що ОСОБА_2 не перебував у стані наркотичного сп`яніння вказує і те, що працівники поліції, в порушення вимог ст. 266 КУпАП, не відсторонили його від керування транспортним засобом.

Вивчивши та перевіривши матеріали провадження, перевіривши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та її представник належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду провадження, однак до суду апеляційної інстанції не прибули. Клопотань про відкладення розгляду провадження не подавали.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП, встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищевказані вимоги КУпАП судом першої інстанції дотримані не в повному обсязі..

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року №14, судам слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП, несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджено спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, як вбачається з запису нагрудних боді-камер працівників поліції після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 йому не було повідомлено про причини такої зупинки.

Крім того, огляд на стан перебування ОСОБА_2 наркотичного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, як те передбачено Інструкцією, проведено не було, як і не було перевірено жодну з ознак його перебування в такому стані, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя.

Більш того, як вбачається з прослухування та перегляду запису з боді-камер, один з поліцейських говорить іншому про те, що візуально у ОСОБА_2 будь яких ознак його перебування в стані наркотичного сп`яніння не вбачається, на що інший порадив все рівно направити ОСОБА_2 на освідування до медичного закладу.

В подальшому, коли ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладні, останній не відмовлявся пройти таке освідування, однак зважаючи на тривалу провокативну поведінку працівників поліції, які понад півгодини не видавали направлення на освідування та зважаючи на те, що ОСОБА_2 віз товар, який міг зіпсуватися, останній під тиском працівників поліції висловив відмову, на час складання проколу про адміністративне правопорушення, пройти таке освідування, але висловив намір пройти його відразу після розвантаження товару, який він перевозив.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_2 23 березня 2023 року, тобто в день складення протоколу про адміністративне правопорушення, з метою проходження освідування, звернувся до КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ХОР де за результатами його медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлено, що на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №810, складеному 09.12.2022 року о 11 годині 50 хвилин, у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп`яніння не виявлено. Також, будь яких посилань на те, що ОСОБА_2 перебував у стані наркотичного сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вищевказаний висновок не імстить.

Відповідно до виписки 2574 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради від 09.12.2022 року 16 годин 30 хвилин, ОСОБА_2 тверезий.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає, що зміст відеозаписів камер поліцейських беззаперечно вказує на недотримання ними Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого ПКМУ №1103 від 17.12.2008 року та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/7350 від 09.11.2015 року.

Також, з запису з боді-камер поліцейських вбачається порушення прав ОСОБА_2 при складні протоколу про адміністративне правопорушення, в тому числі права на захист, оскільки працівниками поліції ОСОБА_2 не було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Крім того, незважаючи на підозру про перебування ОСОБА_2 в стані наркотичного сп`янінню, працівниками поліції його не було усунено від керування транспортним засобом та не вилучено посвідчення водія.

Будь-які інші докази на підтвердження вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, з урахуванням змісту відеозаписів камер поліцейських, апеляційний суд констатує, що в матеріалах даної справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту відмови ОСОБА_2 від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

За таких підстав, встановлені апеляційним судом обставини справи, зокрема відсутність доказів відмови водія від проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в передбаченому законодавством порядку, виключають кваліфікацію дії ОСОБА_2 , як порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто відмову в установленому порядку від огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним (провокативним) шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість прийнятого судом першої інстанції рішення про визнання ОСОБА_2 винуватим в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

Згідно п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Хартова М.В., задовольнити.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 23 березня 2023 року, якою ОСОБА_2 , визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ОДЕСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В.БАТРАК