Справа№ 953/600/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2023 р. суддя Київського районного суду м. Харкова Бородіна Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

за ч.5 ст.126 КУпАП,-

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія ААБ№302026 від 12.01.2023 року, ОСОБА_1 12.01.2023 року о 00 год. 30 хв. в м. Харків вул. Проскури, 1а, керував транспортним засобом SKODA Octavia д.н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування таким транспортним засобом від 08.11.2022 року Дзержинським районним судом м.Харкова №638/5532/22 терміном на 1 рік. Дане правопорушеня вчинено ОСОБА_1 повторно протягом року.

Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано за ч.5 ст.126 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Так, відповідно до вимог ч. 5 ст.126 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення наступає за Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, вчинене повторно протягом року.

Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцію, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення серія ААБ №302026 складеному відносно ОСОБА_1 зазначено, що останній позбавлений права керування транспортним засобом строком на 1 рік відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова №638/5532/22.

Суд дослідивши постанову у справі №638/5532/22 Дзержинського районного суду м. Харкова встановив, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено штраф у розмірі 17000 грн.

З огляду на зазначене, ОСОБА_1 не позбавлено права керування транспортним засобом, що виключає відповідальність передбачену ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В матеріалах справи міститься довідка, видана старшим інспектором ВАП УПП в Харківській області ДПП згідно якої 10.12.2022 року у відношенні ОСОБА_1 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 4 ст. 126 КУпАП, серії ДПО18 №650221 та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн.

Однак суд зазначає, що довідка не є належним доказом притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, проте матеріали справи не містять зазначеної вище постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП або інших відомостей.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Виходячи з вищезазначеного, жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП матеріали справи не містять.

Таким чином, сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє спростувати сумніви у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 неправомірних дій, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, ЄСПЛ у справі "Карелін проти Росії" дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись вимогами ч.5 ст.126, п.1 ст.247, ч.2 ст.251, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.5 ст.126 КУпАП - закрити .

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н.М. Бородіна