ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1400/23 Справа № 202/8720/23 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Лозового Ігора Олександровича, в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, ОСОБА_2 , 23 квітня 2023 року о 08 годині 24 хвилин у м. Краматорську по вул. Промисловій, біля буд. 4, керував транспортним засобом ВАЗ21121 д.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер або ж в медичному закладі відмовилася у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Велася відеофіксація подій адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Лозовий І.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, протокол про адміністративне правопорушення з доданими до нього матеріалами складені з порушенням норм КУпАП; вказана в протоколі інформація не відповідає дійсності; суд незаконно відмовив у допиті свідка ОСОБА_3 , який й керував даним транспортним засобом; відеозаписи не можуть бути належними доказами.

Вказує, що суд першої інстанції не мав права приймати письмові пояснення свідків як належні та допустимі докази, оскільки вони були запрошені тільки для фіксування факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння; в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд з метою виявлення стану сп`яніння; права, передбачені ст. 268 КУпАП ніхто не розяснював.

Захисник Лозовий І.О. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_2 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними в справі доказами, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків, рапортом працівника поліції, відеозаписом згідно яких ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з тим, що останній відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, не знайшли свого підтвердження.

Так, з долучених до матеріалів не вбачається, що ОСОБА_2 заперечував факт керування ним транспортним засобом, не зафіксовано цього й на наявному в матеріалах справи відеозаписі. Інших даних, які спростовували факт керування транспортним засобом ОСОБА_2 матеріали справи не містять. Не довіряти діям працівників поліції в суду апеляційної інстанції також не має підстав.

Також не заслуговують на увагу й доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не мав права приймати письмові пояснення свідків як належні та допустимі докази, оскільки вони були запрошені тільки для фіксування факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки свідки, при даному адміністративному правопорушенні, й залучаються для підтвердження лише факту відмови водія від проходження медичного огляду, а тому дані письмові пояснення судом першої інстанції вірно прийнято в якості доказу винуватості ОСОБА_2 .

Інші доводи наведені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу і не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тобто сам факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду був причиною притягнення його до адміністративної відповідальності.

Наявні в матеріалах справи докази дають можливість встановити наявність адміністративного правопорушення, винність ОСОБА_2 в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому визнають належними та допустимими.

Вина останнього підтверджується вищезазначеними матеріалами справи в їх сукупності та взаємозв`язку, а тому доводи апеляційної скарги суд сприймає критично, як намагання уникнути відповідальності за вчинене.

Стягнення на ОСОБА_2 накладено відповідно до вимог ст. 33 КУпАП у межах, установлених ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, які зазначені у адміністративному протоколі, ступеня вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Отже, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Лозового Ігора Олександровича, в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2023 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун