ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/7027/22 Номер провадження 33/814/907/23Головуючий у 1-й інстанції Семенова Л.М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч.1 ст.173-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Бродській В.О., за участі потерпілого ОСОБА_1 , адвокатів Дворника О.В. та Пінчук Ю.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08 грудня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08 грудня 2022 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В постанові судді зазначено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 431037 від 19 листопада 2022 року, 19.11.2022 об 11 год. 29 хв. в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_3 вчинила домашнє насильство фізичного характеру відносно свого чоловіка ОСОБА_2 , чим могла спричинити розгляд фізичного здоров`я та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив ОСОБА_2 , подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08 грудня 2022 року та прийняти нову постанову, якою притягти ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а постанова в цілому є незаконною та необґрунтованою.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що в постанові від 08.12.2022 року невірно описані події, що відбувалися, а саме ОСОБА_2 не бив та не штовхав ОСОБА_3 , вона не дряпала йому обличчя, а нанесла декілька ударів по руках, штовхала його та жбурляла його речі на підлогу.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення осіб, що з`явилися, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 431037 від 19 листопада 2022 року, 19.11.2022 об 11 год. 29 хв. в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_3 виштовхнула свого чоловіка гр. ОСОБА_2 , чим могла завдати шкоди фізичному здоров`ю, чим вчинила домашнє насильство фізичного характеру.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством визнається діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на подружжя.

За змістом ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Отже, обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є умисні дії/бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, або ж за наявності реальної можливості завдання такої шкоди.

З протоколу вбачається, що зазначені дії ОСОБА_3 полягали у тому, що остання виштовхнула свого чоловіка ОСОБА_2 , що саме по собі не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, адже не зрозуміло, яким саме чином за таких обставин могла бути завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілого.

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення фізичного чи психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Отже, в протоколі не розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, зокрема не вказано ознаку правопорушення за ст. 173-2 КУпАП - як саме вчинене насильство фізичного характеру могло завдати шкоди фізичному здоров`ю потерпілого.

За таких обставин, суд позбавлений можливості розглядати протокол по суті, а відтак брати його як доказ вини ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до вищенаведених норм права та позиції ЄСПЛ, викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) ЄСПЛ, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

З огляду на викладене, суд дійшов правильного висновку про те, що викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, матеріали справи не містять даних про скоєння ОСОБА_3 домашнього насилля, в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому обґрунтовано закрив провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08 грудня 2022 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрите за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, є законною та обґрунтованою. Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено. Підстави для скасування постанови відсутні.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд дійшов помилкового висновку про події, які відбувалися 19.11.2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , не заслуговують на увагу й спростовуються матеріалами справи, зокрема письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують та не є підставою для скасування постанови суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин