ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 683/325/22

Провадження № 33/4820/38/23

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Селезньової М.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2022 року,-

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496 грн. 20 коп. судового збору.

За постановою суду, 07.01.2022 року о 18 год. 50 хв. в смт. Антоніни, по вул. Квітковій, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем Рено Сценік, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нечітка мова, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі водій відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Переконує, що керуючи автомобілем, у вказаний у протоколі день та час, вона була тверезою, без ознак алкогольного сп`яніння, але працівник поліції незаконно та без наявних підстав для того, вимагав пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Поліцейським не було роз`яснено прав при проходженні огляду, як і самого порядку огляду на стан сп`яніння та оформлення адміністративних матеріалів, у тому числі і права мати захисника. Досліджений відеозапис не містить інформації про наявність у неї ознак алкогольного сп`яніння, він не є безперервним, не висвітлює подію від початку і до закінчення, місить лише вибіркову інформацію, яку працівники поліції вважали за потрібне надати суду, тому відеозапис не може вважатися належним доказом у справі. Звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення, в її присутності, на місці зупинки складено не було, працівники поліції залишили місце події та викликали її на 09 год. наступного дня до відділу поліції, чого не заперечив поліцейський під час розповіді у суді першої інстанції, проте не пам`ятав причину такого виклику, з цих мотивів від підпису та пояснень у протоколі вона не могла відмовитись. Переконує, що показання працівника поліції ОСОБА_2 , надані в місцевому суді, суперечать відомостям відеозапису, здійсненому на місці події її чоловіком ОСОБА_3 , згідно з яким ОСОБА_2 повідомляє, що розгляд справи відбудеться завтра о 09 год. Переконує, що про наявність адміністративної справи їй стало відомо в кінці січня на початку лютого 2022 року, після отримання через додаток Дія повідомлення про виклик до Старокостянтинівського районного суду на 10 год. 07.02.2022 року. Матеріали справи не містять відомостей про направлення їй копії протоколу, відсутні документи про ознайомлення її з порядком проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і направлення на огляд до медичного закладу. Вважає, що відсутні докази її вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з приписами до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Зі змісту вказаної норми закону слідує, що проходження такого огляду є обов`язком водія, а не його правом.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні нею правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, при викладених у постанові обставинах.

Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 164691 від 07.01.2022 року слідує, що 07 січня 2022 року о 18 год. 50 хв., в смт. Антоніни, по вул. Квітковій, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем Рено Сценік, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нечітка мова, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі водій відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

У суді першої інстанції ОСОБА_1 вину не визнала і пояснила, що у вказаний у протоколі день та час, вона керувала автомобілем в смт. Антоніни, та перевозила батьків свого чоловіка. Була зупинена працівниками поліції у зв`язку з відсутністю освітлення заднього номерного знака автомобіля. Їй було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, проте вона відмовилася, оскільки не вживала алкоголю і у стані алкогольного сп`яніння не перебувала. Працівники поліції не повідомили їй, що стало причиною їхньої вимоги пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, пропонували, в тривалій бесіді, визнати вживання алкоголю, Розмова тривала більше 1 год. без документування ними, скоєних нею, на думку поліцейських, адміністративних правопорушень, поведінка поліцейських була незрозуміла, і вона рахувала їх незаконними. Після приїзду на місце зупинки її чоловіка ОСОБА_4 розмова з працівниками поліції продовжилась на ще тривалий час і закінчилась від`їздом працівників поліції. Вказує, що протокол на місці зупинки транспортного засобу не складався, а був складений в іншому місці. Її на 9 год. ранку наступного дня було викликано у відділення поліції в м. Красилів. Працівники поліції не роз`яснили їй підстави проведення огляду на стан сп`яніння, суть правопорушення.

Разом з тим, такі пояснення ОСОБА_1 спростовуються переглянутим судом першої та апеляційної інстанції відеозаписом, з якого вбачається рух поліцейського автомобіля, в темну пору доби, за транспортним засобом у якому не підсвічується задній номерний знак, і який зупиняють. За кермом знаходиться жінка, після перевірки документів встановлено, що це ОСОБА_1 . Поліцейський вказує, що з автомобіля чути запах алкоголю, і декілька раз пропонує водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, однак ОСОБА_1 відмовляється і зазначає, що це робить принципово, так як алкогольних напоїв не вживала. Поліцейський пояснює їй наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на що вона відповідає «Пишіть 130-ту. Добре. Я оплачу. Можна я поїду». Окрім того, ОСОБА_1 вказала, що з процедурою проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер обізнана, оскільки працює медичною сестрою. Після відмови ОСОБА_1 пройти вказаний огляд на місці зупинки, поліцейський пропонує пройти його у медичному закладі, від якого ОСОБА_1 також відмовляється.

Твердження ОСОБА_1 , в частині визнання відеозапису неналежним доказом є необґрунтованими, з огляду на те, що він є чітким, послідовним, містить всі необхідні обставини для кваліфікації її дій, а тому відсутні підстави вважати даний відеозапис неналежним та недопустимим доказом.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_2 , який є інспектором сектору реагування патрульної поліції ВПД № 2 ХРВП ГУНП в Хмельницькій області показав, що ним 07.01.2022 року відносно гр. ОСОБА_1 складався протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Остання була зупинена з тих підстав, що в автомобілі під її керуванням не підсвічувався задній номерний знак. Під час спілкування з водієм, з автомобіля було чути різкий запах алкоголю, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та в медичній установі. Їй було роз`яснено, що за відмову від проходження тесту на стан сп`яніння настає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протокол складався на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Такі показання цього свідка та досліджений відеозапис спростовують твердження ОСОБА_1 про не роз`яснення їй поліцейськими наслідків відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та того, що протокол не було складено на місці зупинки транспортного засобу. Підстав ставити їх під сумнів апеляційна інстанція не убачає.

У матеріалах справи відсутні, апелянтом не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону, на що є посилання в апеляційній скарзі.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом та його захисником не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Твердження апелянтки про те, що суд дійшов помилкового висновку про її невинуватість, спростовуються дослідженими судом доказами та змістом судового рішення, в якому їм дана правова оцінка, з якою погоджується апеляційна інстанція.

Посилання ОСОБА_1 на те, що поліцейський, без наявних для того підстав, вимагав пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відхиляються, так як спростовуються даними протоколу, з якого слідує, що у ОСОБА_1 була нечітка мова, запах алкоголю з порожнини рота та даними вказаного відеозапису, з якого вбачається, що поліцейський неодноразово наголошує водію про те, що з автомобіля чути різкий запах алкоголю.

Суд обґрунтовано прийшов до висновку, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Зазначені свідком ОСОБА_2 обставини, пов`язані із запахом спиртного, який було чути в автомобілі, яким керувала ОСОБА_1 , та при спілкуванні з нею давали поліцейському підстави для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , як водію, а тому доводи апелянтки з цього приводу, є необґрунтованими.

Підстав уважати, що такі вимоги поліцейського суперечать Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, апеляційний суд не вбачає.

Судом першої інстанції досліджений відеозапис, проведений чоловіком ОСОБА_1 , який містить збережені відомості про суперечку між невстановленим чоловіком та поліцейськими, зокрема, щодо часу розгляду справи. При цьому, на відео зображено поліцейських, які сидять в автомобілі, один з поліцейських тримає в руці розгорнутий протокол про адміністративне правопорушення, який у правому нижньому куті забруднений. Надписи на протоколі нечіткі, або ж взагалі відсутні, а тому встановити зміст зображеного на відео протоколу, як зазначив місцевий суд, не виявилось можливим.

Як убачається з матеріалів справи, заповнений бланк протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 164691 від 07.01.2022 року не містить забруднень, та не містить слідів підтирань забруднення у правому нижньому куті, а тому не може бути протоколом, який зафіксований на досліджуваному судом відео.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у скоєнні цього адміністративного правопорушення, є способом її самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи.

Постанова судді місцевого суду про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, відповідає вимогам Закону, адміністративне стягнення за це правопорушення накладено в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для її скасування чи зміни немає.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2022 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а її апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша