Справа № 159/1701/22 Провадження №33/802/99/23 Головуючий у 1 інстанції:Денисюк Т.В.
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2023 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 січня 2023 року

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 07 травня 2022 року, о 19.55 годині в м. Ковелі на вул. Д.Галицького керував транспортним засобом «Citroen», номерний знак « НОМЕР_1 », на вимогу працівників поліції пройти огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на невідповідність постанови вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Посилається на те, що судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, неповно та не об`єктивно з`ясовано обставини справи та вирішено її всупереч вимог законодавства.

Просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутності в його діях складу правопорушення.

Апелянт заперечує факт керування ним транспортним засобом за обставин вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення. Зазначає, що за кермом автомобіля перебувала інша особа, а саме ОСОБА_2 , який у зв`язку з суперечкою, яка виникла між ними, покинув місце події. ОСОБА_1 вказує, що, перебуваючи в транспортному засобі, пересів з пасажирського сидіння на водійське лише з метою зарядити телефон. У зв`язку з тим, що диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, та не керування ним транспортним засобом, апелянт вказує на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також в обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначає, що працівниками поліції допущено порушення при відеофіксації адміністративного правопорушення, зокрема, бодікамера була передана одним екіпажем іншому. Таким чином, відеозапис наявний в матеріалах справи, на переконання апелянта, є неналежним та недопустимим доказом та не може братися судом до уваги. Крім того, даний відеозапис, на думку ОСОБА_1 не містить обставин вчинення адміністративного правопорушення, так як є фрагментарним, що унеможливлює встановити дійсні обставини справи.

Також апелянт зауважує, що не було викликано до суду в якості свідка ОСОБА_2 та працівників поліції Зінчук І.В. та ОСОБА_3 .

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який подану ним апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про його винуватість у вчиненні правопорушення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, його винуватість підтверджується матеріалами справи.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №422289 від 07.05.2022, в якому зазначені дата, час, місце вчинення правопорушення, свідки та докази, які додаються до протоколу. Згідно постанови серії БАВ №296082 від 07.05.2022 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ст.125, ч.1 ст.126 КУпАП. Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, стверджується, що водій ОСОБА_1 від проходження такого огляду на місці зупинки відмовився, підставою для такого огляду стали виявлені поліцейським у водія ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 07.05.2022 ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці події. Крім цього з акту медичного огляду №231 від 07.05.2022 вбачається, що водій ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі за допомогою технічних засобів відмовився, проте лікарем у водія виявлені ознаки алкогольного сп`яніння незначний запах алкоголю, гіперемія обличчя, мова дещо змазана, міміка млява; від детального огляду лікарем ОСОБА_1 відмовився. Факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного спяніння також стверджується направленням на огляд до медичного закладу водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. На відеозаписі з бодікамери поліцейського та відеореєстратора зафіксовані оставини вказані в протоколі про адміністративне правопрорушення від 07.05.2022.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст.251, ст.252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Насамперед апеляційний суд зазначає, що долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки ним зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбулися, не можуть бути спростовані та мають істотне значення для розгляду справи. Фрагментальність відеозапису, на що посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки апелянт не довів, що події чи обставини, які відбулися поза відеозаписом спростовують вину останнього. у вчиненні вказаного вище адміністративного правопорушення.

Так диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, у даному випадку, за вказаною диспозицією доказуванню підлягають: факт керування особи транспортним засобом та факт відмови цієї особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відеозаписом, наявним в матеріалах справи, дослідженим та проаналізованим судом апеляційної інстанції, підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Citroen», номерний знак « НОМЕР_2 ». Так вказаний автомобіль зупинено патрульним екіпажем за порушення правил дорожнього руху. Двері зі сторони водія відчинив ОСОБА_1 , до якого відразу підійшли поліцейські. Інші особа у даному транспортному засобі, зокрема ОСОБА_2 , відсутні, що спростовує твердження апелянта про керування вказаною особою автомобілем.

Таким чином, надані пояснення ОСОБА_1 не узгоджуються з наявними в матеріалах доказами, а тому оцінюються судом як намагання уникнути адміністративної відповідальності.

Ураховуючи викладене, у означеному випадку працівниками поліції правильно визначили статус ОСОБА_1 як водія транспортного засобу «Citroen», номерний знак « НОМЕР_2 ».

Так як у поліцейського, з урахуванням виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння виникла підозра про його перебування в стані алкогольного сп`яніння, першому було запропоновано пройти відповідний огляд на місці зупинки, від якого ОСОБА_1 відмовився.

Варто також відзначити, що ОСОБА_1 погодився на доставлення його до Ковельської ЦРЛ з метою здійснення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Уже на місці особа, яка вчинила адміністративне правопорушення відмовилася від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів.

Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами стверджується як і факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 так і факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі.

Незгода сторони захисту з оцінкою місцевим судом доказів у даній справі не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання їх недопустимими, а є лише способом захисту і намаганням спростувати ці докази, які об`єктивно вказують на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Будь-які інші порушення,на які вказує апелянт, не є істотними та такими, що тягнуть безумовне скасування рішення суду першої інстанції.

Крім того обставини, на які посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі не впливають на законність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Також будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.

Таким чином, підстав для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційний суд не знаходить, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.294, 295 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 січня 2023 року стосовно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського апеляційного суду П.П. Борсук