Справа № 127/6698/22
Провадження № 3/127/2119/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2023 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Романчук Р.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , працюючого заступником директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Діловий Союз Саго",

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 16.03.2022 року серії ДПР 18 №264821, 16.03.2022 року о 10 год. 00 хв. по вул. Пирогова в м. Вінниці водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Porsche Panamera», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився під час безперервної відеозйомки на нагрудну бодікамеру №468865, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає. 16.03.2022 року автомобілем не керував, за кермом знаходилася його знайома ОСОБА_2 , що можуть підтвердити свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Крім того, пройти медичний огляд на місці зупинки йому поліцейські не пропонували. Ознак алкогольного сп`яніння працівники поліції не встановлювали, вів він себе належним чином. Крім того, працівники поліції порушили його право на захист, незаконно забравши у нього мобільний телефон та не надавши можливості зателефонувати адвокату, хоча він неодноразово зазначав, що потребує правової допомоги. Незважаючи на дані обставини, працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення. Просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушенння, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_5 зазначила, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, оскільки 16.03.2022 о 10 год. 30 хв. не керував транспортним засобом «Порш Панамера» НОМЕР_1 , а перебував на сидінні пасажира в момент невмотивованої зупинки (начебто наявність у транспортному засобі «Порш Панамера», НОМЕР_1 зброї без дозвільних документів, що підтверджується відеозаписом при переговорюванні між поліцейськими) транспортного засобу, яким 16.03.2022 керувала знайома ОСОБА_1 , яка перебувала разом з ним - ОСОБА_2 , що могло би бути підтверджено відеозаписом (у випадку наявності у долученому відеозаписі моменту зупинки транспортного засобу) або свідками (у випадку їх залучення працівниками поліції). ОСОБА_2 просила не складати на неї протокол у зв`язку з відсутністю в неї права керування транспортним засобом, а ОСОБА_1 почав запитувати про причини зупинки транспортного засобу і між ним та працівниками поліції виник усний конфлікт, в результаті якого в траспортному засобі було проведено несанкціонований обшук після зупинки, вилучено всі речі (підтверджується відеозаписом, на якому поліцейські підтверджують вилучення телефонів та особистих речей), складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 264821, одягнено кайданки та евакуйовано транспортний засіб на штрафмайданчик. З відеозапису не встановлено, що саме ОСОБА_1 до моменту зупинки транспортного засобу перебував за кермом в якості водія. В рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 Верховний Суд зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані. Таким чином, знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна. За аналогією вказаних висновків аналогічні твердження можна сказати і про перебування водія на пасажирському сидінні транспортного засобу. Додатковим доказом того, що ОСОБА_1 , не керував автомобілем є те, що працівники УПП не отримували від нього і не вилучали в нього посвідчення водія (підтверджується відеозаписом та протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 264821, в якому особу встановлено на підставі паспорту громадянина України). Водночас в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження керування саме ОСОБА_1 16.03.2022 о 10 год. 30 хв. транспортним засобом. Як вбачається з матеріалів справи, підстави зупинки транспортного засобу не зазначені, водночас як зафіксовано на відеозаписі на нагрудну бодікамеру та відповідає обставинам справи, зупиняючи транспортний засіб о 09 годині ранку, а не о 10: 30, як зазначено у протоколі (оскільки працівники поліції спочатку годину здійснювали обшук автомобіля з вилученням всіх особистих речей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і зазначене чітко підтверджується відеозаписом, згідно якого на початку запису о 09:56 ранку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вже стоять без речей біля автомобіля) зазначили, що працівники УПП начебто отримували орієнтування щодо того, що транспортним засобом перевозиться зброя, хоча зазначене не підтвердилось в ході безпідставного обшуку та вилучення всіх особистих речей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які перебували в автомобілі. Ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» визначене вичерпне коло підстав для зупинки транспортного засобу. Так, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв. Частиною 2 цієї статті презюмується обов`язок поліцейського поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті. Враховуючи вищевикладене, слід зазначити, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 264821 зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю та зміна шкірного забарвлення. Однак, всупереч ст. 35 вищезазначеного Закону, поліцейські не повідомили водію ОСОБА_2 конкретної підстави для зупинення транспортного засобу, так як жодної підстави не було, оскільки остання не порушувала Правила дорожнього руху. Водночас в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження наявності підстав для зупинення. Як вбачається з матеріалів справи, а саме відеозапису так званої безперервної відеофіксації на нагрудну бодікамеру 468865 ОСОБА_1 постійно просить працівників поліції повернути йому його телефон, безпідставно вилучений протягом всього часу оформлення адміністративних матеріалів та постійно з самого початку просив надати йому можливість зателефонувати адвокату, зокрема зазначене підтверджується відеозаписом (час відображення відео 10:22:38), на що працівники УПП та медичні співробітники просто промовчали і жодним чином не відреагували. ОСОБА_1 не міг самостійно реалізувати своє право скористатися правовою допомогою у зв`язку з безпідставним вилученням працівниками УПП в нього всіх засобів зв`язку - такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності на захист, чим порушив і порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.02.2021 у справі № 524/9827/16-а). Зазначене призвело до того, що: працівники УПП постійно погрожували йому тим, що якщо він не пройде медичний огляд або не розпишеться про те, що він відмовляється - його автомобіль відвезуть на штрафмайданчик та конфіскують на потреби ЗСУ; працівники УПП безпідставно надягнули на ОСОБА_1 кайданки (час відеозапису безперервної відеофіксації на нагрудну бодікамеру 468865 - 11:11:19). На прохання зняти наручники - працівник поліції сміючись відповідає: «Я їх не чіпляв»; працівники УПП безпідставно здійснили обшук транспортного засобу та вилучили особисті речі та телефони без надання можливості зателефонувати адвокату та проігнорували його пряме прохання про адвоката в медичному закладі (підтверджується відеозаписом безперервної відеофіксації); працівники УПП безпідставно грубо поводили себе (час відеозапису - 10:01:43 поліцейський, тримаючи у руках особистий телефон ОСОБА_1 , запитує його який в нього пароль на телефоні і при цьому висловлюється нецензурною лайкою; 10:13:27 поліцейський, тримаючи у руках особистий телефон ОСОБА_1 , говорить йому «зараз дуєш, откажешься і тоді» він віддасть телефон; 10:15:55 поліцейський говорить «у доктора відкажешся, іначе зараз наручники і ми заведем так»; 10:21:15 поліцейський говорить «пиши заяву про відмову від проходження огляду, бо зараз в наручниках поїдеш на отдєл» і т.д.; працівники УПП безпідставно вилучили транспортний засіб та направили його на штрафмайданчик (підтверджується відеозаписом); працівники УПП безпідставно наказували йому тримати руки на капоті, проводячи обшук транспортного засобу, кричали, щоб не рухався, хоча докази того, що останній намагався залишити місце оформлення адміністративних матеріалів, відсутні. Ще одним доказом того, що свідчить про фальсифікацію зроблених співробітниками УПП висновків, є той факт, що ще перед виїздом до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння, співробітники повідомили ОСОБА_1 , що вони заберуть його транспортний засіб на штрафмайданчик та передадуть на потреби ЗСУ (10:24:77 пряма мова поліцейського «Ваша машина їде на штрафмайданчик і по рішенню може бути передана на потреби Збройних Сил України», що в цілому було неможливо та незаконно, оскільки для конфіскації транспортного засобу на потреби ЗСУ необхідно: рішення вищого військового командування за погодженням з державною адміністрацією. Без погодження це можливо виключно у місцях, де тривають бойові дії за рішенням військового командування. Тобто начальник блокпосту, старший вартовий чи патрульний поліцейський таке рішення ухвалити не може. Оцінку майна, висновок про вартість майна складає оцінювач. Якщо власник не згоден з оцінкою, може оскаржити її в суді. Підписання акту про примусове відчуження майна. Акт підписує власник майна або його представник та офіційний представник військового командування. Документ має єдину форму. Відшкодування вартості майна. Чинне законодавство України дозволяє виключно оплатне вилучення авто у громадян. Грошова компенсація може бути як попередня, так і подальша. Чинним законодавством України передбачена конфіскація автомобіля за ч. 3 ст. 130 КУпАП, а не за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тобто, в даному випадку у працівників УПП не було жодних підстав погрожувати ОСОБА_1 конфіскацією автомобіля та тим більше вилучати його на штрафмайданчик, оскільки йому не надано можливості зателефонувати особі, яка би здійснила керування автомобілем (ч. 7 ст. 266 КУпАП). ОСОБА_1 на відеозаписі неодноразово зазначає, що в нього нічого не залишилось окрім даного транспортного засобу, він не може залишитись без транспортного засобу, тим більше зазначене відбувалось на початку березня 2022 року в холодну пору року (16 березня 2022 року до 11 години ранку було зафіксовано - 3 градуси, в яку поліцейські залишили 2 осіб без речей та транспортного засобу). Додатковим доказом зазначеного є те, що коли ОСОБА_1 з`явився на наступний день на штрафний майданчик з товаришем, який працює юристом та пояснив наслідки вчинених дій - працівники поліції віддали йому транспортний засіб з проханням не звертатися з даного приводу до суду. Порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них регулюється наказом Департаменту патрульної поліції від 24.11.2015 №14/1 та п. 4.1, 4.2 Розділу IV Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, яку затверджено наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 №100. Згідно п. 3.5. Інструкції №100 після активації нагрудної камери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записано безперервно. Згідно Інструкції №100 працівникам патрульної поліції заборонено, зокрема змінювати, редагувати, видаляти, копіювати, передавати третім особам або іншим чином поширювати відеозаписи, зроблені на нагрудну відеокамеру без дозволу начальника Департаменту патрульної поліції або начальника управління патрульної поліції у місті. Згідно п. 5.2 Інструкції №100 відеозаписи з нагрудних камер працівників патрульної поліції надаються працівникам Департаменту патрульної поліції та управлінь патрульної поліції у містах з метою виконання ними функціональних обов`язків за погодженням з начальником Департаменту патрульної поліції або начальником управління патрульної поліції у місті. У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 264821 зазначено, що ОСОБА_1 16.03.2022 о 10 год. 30 хв. керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. У рапорті поліцейського зазначено, що до адміністративного матеріалу долучається відмова від проходження огляду на стан с`яніння при безперервній відеофіксації, водночас до матеріалів справи не долучено доказів перебування ОСОБА_1 за кермом вказаного транспортного засобу. На DVD диску міститься один відеофайл, розбитий на дві частини, перша з яких з 09:56:02 до 10:36:40 та друга - вже з 11:10:14 до 11:12:55, на яких не відображено ані яким чином і на якій підставі було зупинено транспортний засіб, ані особу, яка ним керувала, ані моменту роз`яснення особі прав та обов`язків, тощо. Тобто, поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення не додано відеозапис з нагрудної камери у повній мірі, який має бути безперервний. Це свідчить про те, що відеозапис змінювався (редагувався) особою, яка копіювала відеозапис та DVD диск, що прямо заборонено Інструкцією №100. Враховуючи те, що доданий до протоколу відеозапис на DVD диску виготовлений з порушенням п. 3.5 розділу II Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ №100 від 03.02.2016 p., яким передбачено, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно, змінювався або редагувався, а тому існують сумніви в автентичності оригіналу, у зв`язку із чим доданий до протоколу відеозапис на нагрудну бодікамеру 468865 просить суд визнати неналежним та недопустимим доказом у справі. Відповідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Відповідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Враховуючи обставини справи, вважає, що в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому просить суд провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засідання пояснив, що 15.03.2022 року він, ОСОБА_1 та його подруга ОСОБА_2 перебували в гостях у ОСОБА_4 . Вранці наступного дня вони їхали додому, при цьому за кермо автомобіля сіла ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 сів на переднє пасажирське сидіння.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 15.03.2022 року ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та його подруга ОСОБА_2 перебували у нього в гостях. Вранці наступного дня вони їхали додому, за кермо автомобіля сіла ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 сів на переднє пасажирське сидіння і вони поїхали.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, суд дійшов таких висновків.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-4 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд зазначає, що адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. п. 1-4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду. Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 р. № 1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за № 1496/27941, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Відповідно до вимог, викладених в розділах ІІ-ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Лікар (фельдшер) повинен ознайомитися з документами особи, яку оглядає (паспорт, особисте посвідчення, посвідчення водія тощо) (за наявності). Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. Кожний випадок огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Разом з тим, як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу на місці зупинки поліцейськими не здійснювався.

В порушення вимог, викладених в розділах ІІ-ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858, особу, яка підлягала огляду на стан сп`яніння, не було проінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу.

Як встановлено з досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема із відеозапису, який вівся на бодікамеру поліцейського, працівниками поліції належним чином не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 16.03.2022 о 10 год. 00 хв.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, а саме дослідженого в судовому засіданні відеозапису на нагрудну бодікамеру поліцейського, ОСОБА_1 просив працівників поліції повернути йому телефон та надати можливість зателефонувати адвокату, зокрема зазначене підтверджується відеозаписом (час відображення на відео 10:22:38), на що працівники поліції жодним чином не відреагували. При цьому ОСОБА_1 не міг самостійно реалізувати своє право скористатися правовою допомогою у зв`язку з вилученням працівниками поліції засобів зв`язку, тобто особі не було надано можливості скористатися правами, які передбачені ст. 268 КУпА, зокрема користуватися юридичною допомогою. Отже, такими діями працівників поліції було порушено право особи на правову допомогу, що є недопустимим.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що до суду не надано належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а його право на захист було порушене.

Суд зазначає, що згідно ст. ст. 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на державний або громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законодавством передбачено адміністративну відповідальність.

Враховуючи обставини справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, свідків в судовому засіданні, дослідивши надані до суду докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не здобуто таких доказів і під час судового розгляду справи.

За встановлених при розгляді справи обставин, суд трактує всі сумніви на користь особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення і, оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності, доходить висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження в справі слід закрити.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Скаргу на постанову може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя