Справа № 504/80/23
Номер провадження 3/504/286/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2023смт.Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області А.Ф. Сафарова, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління стратегичних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань НП України про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єреван Республіки Вірменія, громадянина України, працюючого у ТОВ «Топгрупп», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 161-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

09.01.2023 на розгляд Комінтернівського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 161-1 КУпАП.

За фабулою протоколу про адміністративне правопорушення, складеного старшим оперуповноваженим УСР в Одеській області І. Токарчуком вбачається, що 09.12.2022 о 16:00 год. ОСОБА_1 здійснював реалізацію пального без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Олександрівка, Старокиївське шосе, 23 км, 1.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 , адвокат Швець К.О. просила закрити провадження у справі, посилаючись на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 161-1 КУпАП. В обґрунтування посилалася на те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання та не є посадовою особою суб`єкта господарювання, що здійснює реалізацію пального, а тому не є спеціальним суб`єктом даного адміністративного правопорушення.

Диспозицією частини 1 статті 161-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за оптову або роздрібну торгівлю пальним без державної реєстрації суб`єктом господарювання або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачено законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди),

Спеціальним суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 161-1 КУпАП є суб`єкт господарювання.

Згідно ч.1 ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Ознаки підприємницької діяльності перелічені в ст. 42 Господарського кодексу України, а саме підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Суд наголошує на тому, що не має можливості самостійно збирати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейшейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод. Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема, в рішеннях у справах "Гурепка проти України (N2)" від 08 квітня 2010 року, "Лучанінов проти України" від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Основними засадами судочинства, визначеними ст.129 Конституції України, є, крім інших, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Матеріали справи складені відносно ОСОБА_1 як працівника ТОВ «ТОПГРУПП» (згідно наказу (розпорядження) № 34 від 02.12.2022 працює оператором заправної станції), наданими судом доказами не підтверджено, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання (фізична особа-підприємець) або керівником суб`єкта господарювання юридичної особи ТОВ «ТОПГРУПП».

Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 161- КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 161-1,247, 252, 255, 283 ч.1 п.3, 284, 285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 161-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А. Ф. Сафарова