ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/289/22 Номер провадження 33/814/618/23Головуючий у 1-й інстанції Зіненко Ю.В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 22 вересня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 22 вересня 2022 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496,20 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 07.05.2022 року, о 21:40 год. по вул. Шевченка, в м. Решетилівка Полтавської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук). Огляд на стан сп`яніння проводився, за допомогою газоаналізатора «DRAGER». Результат огляду позитивний 1,29 %. Таким чином ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована відсутністю на момент проведення огляду на стан сп`яніння сертифікату відповідності алкотестеру, незгодою водія з результатами огляду за допомогою алкотестеру та відсутністю пропозиції проїхати до медичного закладу для повторного огляду як того вимагає Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що з огляду на погрози працівників поліції щодо конфіскації автомобіля був вимушений погодитися з результатом огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Також вважає неналежним доказом відеозапис з огляду на його фрагментарність, який не відображає повного перебігу подій.

За змістом ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, законом не встановлено обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 надійшли до апеляційного суду 19.10.2022.

Розгляд справи призначався на 07.11.2022, 02.12.2022, 21.12.2022 та 30.01.2023, про шо притягнута особа була належним чином повідомлення.

Про те, кожного разу захисником подавалися заяви про відкладення розгляду справи в зв`язку з його зайнятістю в інших судових процесах та не бажанням ОСОБА_1 самостійно брати участь в розгляді справи. Останнє з таких клопотань надійшло до апеляційного суду 30.01.2023.

Відповідно до положень п.7 ч.2 ст.129 Конституції України однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховним Судом в п.34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не віднесено до таких, які підлягають розгляду за обов`язкової присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, з метою забезпечення своєчасного розгляду справи, апеляційний суд визнає можливим відповідно до ст. 268 КУпАП проведення вже вчетверте призначеного судового розгляду у відсутність правопорушника на підставі документів, наявних в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами в даній справі є:

протокол про адміністративне правопорушення серія ААБ №006865 від 07.05.2022 за ч. 1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , з особистими поясненнями щодо вживання 0,5 пива, до якого долучений талон тестування на алкоголь за допомогою алкотестеру Drager 6810, тест №470, згідно якого станом на 21:46 год. 07.05.2022 ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння результат 1,29 % проміле, також в протоколі мається запис про передачу транспортного засобу тверезому водієві ОСОБА_2 ,

записи з бодікамери працівника поліції,

акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з результатом огляду «позитивний 1,29%», з результатом якого водій був згоден, що засвідчив власним підписом.

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані в суді апеляційної інстанції.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не доводять факт відсутності в діях притягнутого ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та не свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вже зазначено вище адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає в разі якщо особа керувала транспортним засобом в стані алкогольного/наркотичного сп`яніння.

З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений під час комендантської годин, що є достатньою правовою підставою для такої зупинки.

Під час перевірки документів в працівника поліції виникла підозра щодо перебування водія в стані алкогольного сп`яніння та на питання «Чи вживав спиртне?», ОСОБА_1 відповів «Та трошки було, вживав» (21:43 год).

На пропозицію пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер водій погодився.

Результат огляду позитивний 1,29% проміле, що підтверджується роздруківкою з алкотестеру Драгер.

Жодної незгоди з результатом огляду ОСОБА_1 не висловлював, зазначивши в акті огляду на стан сп`яніння, що «згоден», а в протоколі в графі пояснення особи вказав «0,5 пива».

Таким чином, долучені до матеріалів справи докази в своїй сукупності доводять факт керування автомобілем ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та не були спростовані під час розгляду справи.

Доводи апелянта щодо неналежності як доказу долученого до справи відеозапису з огляду на його фрагментарність, не беруться судом до уваги, оскільки на ньому зображено весь перебіг подій від моменту зупинки транспортного засобу, спілкування працівника поліції з водієм, процедура проходження огляду на стан сп`яніння із зафіксованим його результатом.

Аналізуючи вказані відеозаписи, можливо дійти висновку про те, що хід проведення огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 відповідає вимогам ч.2 ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, тому є належним та прийнятним доказом винуватості особи, стосовно якої було складено адміністративний протокол.

Разом з цим, в апеляційної інстанції відсутні підстави для прийняття до уваги твердження апелянта щодо здійсненого на нього працівниками поліції тиску з метою визнання своєї вини, оскільки такі обставини взагалі не зафіксовані на відеозаписах, чи будь-яких інших технічних носіях, які б суд мав можливість дослідити та дати відповідну правову оцінку.

Також безпідставними є доводи апелянта щодо проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру, який не має сертифікату відповідності.

Так, місцевим судом за клопотанням захисника водія ОСОБА_1 було витребувано в Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області відповідні документи щодо приладу та надано копію свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки «Alcotest 6810».

Згідно з пунктами першим та третім розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція № 1452/735) передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Згідно з наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів», яким затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які відносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення газоаналізатори Drager Alcotest (номер 43 у переліку), мають свідоцтво про державну реєстрацію № 14455/2014, у якого необмежений строк дії.

Також на виконання постанови суду від 25 серпня 2022 року від СПД № 1 ВП № 2 ПРУП ГУНП в Полтавській області до суду 16 вересня 2022 року надійшла копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П 51 QM 0094 083 22, в якому зазначено, що за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки газоаналізатор для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Alcotest 6810» № ARCE-0220, відповідає вимогам МПУ 066/05-2013. Зазначене свідоцтво чинне до 22 квітня 2023 року (а.с. 23).

Отже, вказаний прилад є сертифікованим та таким, що пройшов перевірку та останнє калібрування 22.04.2022 та може застосовуватися для проходження процедури огляду на стан сп`яніння.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 22 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна