Провадження № 3-зв/625/1/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2023 р. с. Різуненкове

Суддя Коломацького районного суду Харківської області Скляренко М.О., за участю секретаря Талавирі С.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву потерпілої ОСОБА_1 про відвід судді Валківського районного суду Харківської області Токмакової А.П. у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

До Коломацького районного суду Харківської області на підставі постанови, винесеної 05 червня 2023 року суддею Харківського апеляційного суду Гєрциком Р.В., надійшла для розгляду заява потерпілої ОСОБА_1 про відвід судді Валківського районного суду Харківської області Токмакової А.П.у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В обґрунтування заявленого відводу потерпіла ОСОБА_1 у відповідній заяві зазначила, що в провадженні судді Валківського районного суду Харківської області Токмакової А.П. раніше перебували та на теперішній час перебувають цивільні справи і справи про адміністративні правопорушення, учасниками яких є вона та ОСОБА_2 , питання про притягнення якого вирішується у справі, я якій заявлено відвід судді. І, як зазначила ОСОБА_1 , за результатами розгляду відповідних справ про адміністративні правопорушення, її неодноразово притягнуто до адміністративної відповідальності, а ОСОБА_2 такої відповідальності уникав.

З огляду на це ОСОБА_3 вважає, що суддя Валківського районного суду Харківської області Токмакової А.П. вже має сформовану думку стосовно кожного із учасників справи, що, в свою чергу, може вплинути на об`єктивність судді під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Наявність вказаних вище обставин викликало у заявниці сумніви щодо об`єктивності та неупередженості судді Токмакової А.П. під час розгляду вищевказаної справи, а тому, посилаючись на наявність визначеної п.4 ч. 1 ст. 75 КПК України підстави, яка виключає участь судді у справі, ініціатор відводу просила суд задовольнити її заяву, відвівши суддю Валківського районного суду Харківської області Токмакову А.П. у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Суддя Валківського районного суду Харківської області Токмакова А.П. у судове засідання не з`явилася, письмових пояснень про обставини, які викладені в заяві потерпілої ОСОБА_1 , не надала, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлена належним чином.

Заявниця ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, при цьому в своїй заяві про відвід судді Валківського районного суду Харківської області Токмакової А.П. просила суд розгляд заявленого відводу провести за її відсутності.

Позаяк неявка у судове засідання заявниці ОСОБА_3 , яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду заяви про відвід судді, не перешкоджає розгляду відповідної заяви, заявлений потерпілою ОСОБА_1 відвід судом розглянуто за її відсутності.

Дослідивши зміст заяви про відвід судді із відповідними додатками до неї та перевіривши доводи, викладені у заявленому ОСОБА_3 відводі, доходжу наступного.

Так, питання щодо наявності у осіб, які беруть участь у справах про адміністративне правопорушення, права на заявлення відводу судді, органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративне правопорушення, підстав та порядку подання і розгляду заяви про відвід чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення не врегульовано.

Водночас, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. А відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод інститут відводу та самовідводу є гарантією справедливого розгляду кожної судової справи.

Так, у п. 132 рішення ЄСПЛ у справі «Гарабін проти Словаччини» (Harabin v. Slovakia) від 20 лютого 2013 року зазначено, що існування національних процедур для забезпечення неупередженості, а саме правил, що регулюють відвід судді, є важливим фактором. Такі правила виявляють особливу увагу національного законодавства до усунення всіх обґрунтованих сумнівів у неупередженості судді чи суду і є спробою забезпечити неупередженість, усуваючи причини таких сумнівів. На додаток до забезпечення відсутності упередженості як такої, ці правила спрямовані на усунення будь-яких проявів упередженості і таким чином слугують зміцненню довіри громадськості до суду.

Оскільки КУпАП не врегульований порядок подання та розгляду заяв про відвід судді, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії найбільш близької галузі права кримінального процесуального права і при вирішенні питання про порядок розгляду заяви про відвід судді керуватися нормами кримінально процесуального Кодексу України.

Як визначено в ст.126 Конституції України, незалежність і недоторканість судді гарантується Конституцією і законами України. Вплив на суддю в будь-який спосіб забороняється.

Відповідно до §1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий суд, яке полягає, зокрема, у забезпеченні розгляду справи незалежним і безстороннім судом, що також закріплено і національним законодавством.

Зокрема, в ст. 21 КПК України законодавець закріпив норму, згідно якої кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Одним із способів забезпечення та гарантування незалежності і безсторонності судового розгляду є інститут відводу, який полягає у тому, що кожна із сторін кримінального провадження за наявності для того визначених законом підстав має право заявити відвід або самовідвід.

Згідно імперативних приписів, закріплених уч.ч.1-3 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, слідчий суддя, суддя, зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні, як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження.

Однією з підстав, що виключає участь судді у кримінальному провадженні, визначеною п. 4 ч.1 ст. 75 КПК України, є наявність будь-яких інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

При цьому, з врахуванням відсутності законодавчо визначених критеріїв обґрунтованості таких сумнівів, що пов`язується із можливим виникненням у кожному окремому кримінальному провадженні в залежності від певних об`єктивно існуючих обставин, поведінки судді, його переконань, інших чинників, при розгляді відповідної заяви про відвід, суд вважає за доцільне зазначити, що такі критерії в певній мірі закріплені Бангалорськими принципами поведінки судді від 19 травня 2006 року, схваленими Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, а також Кодексом суддівської етики, затвердженим XI черговим з`їздом суддів України від 22 лютого 2013 року.

Так, ст. 10 та ст. 15 Кодексу суддівської етики визначено, що суддя повинен виконувати обов`язки судді безсторонньо і неупереджено, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Згідно пункту 1.3 Бангалорських принципів суддя повинен не тільки виключати будь-які взаємовідносини, що не відповідають посаді, чи втручання з боку органів законодавчої та виконавчої влади, а й робити це так, щоб це було зрозуміло навіть сторонньому спостерігачу.

Пунктом 2.5. Бангалорських принципів закріплене правило, за яким суддя має заявити самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

Аналізуючи вищевказані закріплені правила можна зробити висновок, що виникнення сумніву у неупередженості судді не завжди пов`язується із якимись реально існуючими порушеннями, допущеними суддею, і для констатації того факту, що суддя не може брати участі у кримінальному провадженні та його відводу із цієї підстави іноді достатньо самого факту виникнення сумніву у неупередженості судді як в учасника кримінального провадження, так і у сторонньої особи.

Крім цього, критерії незалежності та об`єктивності суду, а також сумніви в безсторонності суду, як підстава для відводу судді, неодноразово були предметом розгляду Європейським судом з прав людини, який у відповідних рішеннях, ухвалених у справах «Моріс проти Франції» (Morice vs France № 29369/10, п. 73), «Паунович проти Сербії» PaunovicvsSerbia№54574/04, п.35), зазначив, що у разі виникнення сумнівів у відсутності неупередженості судді, його безмторонність слід оцінити за суб`єктивним і об`єктивним критеріями, зауваживши, що засуб`єктивний критерій повинні братися до уваги особисті переконання і поведінка певного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість в конкретній справі, а об`єктивний критерій визначає, чи дотримався суддя достатніх гарантій, що дозволяють виключити будь-який сумнів щодо його неупередженості.

Також, Європейський суд з прав людини відповідними рішеннями у справах «Паунович проти Сербії» (PaunovicvsSerbia № 54574/07), «Ветштайн проти Швейцарії» (WettsteinvsSwitzerland № 33958/96), «Томан проти Швейцарії» (ThomannvsSwitzerland № 33/1995/539/624) з приводу об`єктивного критерію звернув увагу на необхідність встановлення, чи існують, крім поведінки самого судді, факти, що потребують доведення, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді.

Слід зазначити, що вирішальним є те, чи може це побоювання бути об`єктивно виправданим. У зв`язку з цим, як зазначив Європейський суд з прав людини за результатами розгляду справ «Де Куббер проти Бельгії» (CubbervsBelgium, №; 9186/80 п. 26), «Мікаллеф проти Мальти» (MicallefvsMalta № 17056/06 п. 98), «Волков проти України» (VolkovvsUkraine № 21722/11, п. 106), «Денисов проти України» (DenisovvsUkraine № 76639/11 п. 63), необхідно мати на увазі, що навіть зовнішні прояви можуть мати певну значимість або, іншими словами, "справедливість повинна бути не тільки справедливою, вона також повинна бачитися такою".

Так, згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участі у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Як зазначалося вище, в обґрунтування заяви про відвід ОСОБА_3 вказала, що в неї є сумніви в об`єктивності та в неупередженості судді Валківського районного суду Харківської області Токмакової А.П., оскільки, на думку ОСОБА_3 , вказана суддя вже має свої сформовані погляди стосовно кожного із учасників справи, позаяк раніше неодноразово розглядала справи про притягнення до адміністративної відповідальності як самої заявниці, так і ОСОБА_2 , і за результатами розгляду відповідних справ ОСОБА_3 неодноразово притягнуто до адміністративної відповідальності, а ОСОБА_2 такої відповідальності уникав.

Європейський суд з прав людини у рішенні, ухваленому у справі «Булут проти Австрії» (Bulut vs Austria № 17358/90) вказав, що несприятлива позиція суду з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості.

З огляду на це, незгода заявниці з правовою позицією судді при прийнятті відповідних процесуальних рішень та їх обґрунтуванням у раніше розглянутих суддею справах про адміністративіні правопорушення і у цивільних справах сама по собі, за відсутності належних та допустимих доказів про будь-яку заінтересованість судді у результатах розгляду справи, не дає підстав вважати його упередженим, а також не свідчить про наявність обґрунтованого сумніву в неупередженості судді та не є підставою, яка б в розумінні ч. 1 ст. 75 КПК України могла б вважатися обставиною, що виключає участь судді у справі.

Більш того, суддя, який розглядає заяву про відвід, не наділений повноваженнями давати юридичну оцінку доводам заявника, які фактично є проявом його незгоди із процесуальними рішеннями судді, під головуванням якого відбувається розгляд відповідної справи про адміністративне правопорушення, в якій ініціатор відводу бере участь в якості потерпілої.

З огляду на те, що потерпілою ОСОБА_1 не доведено наявності обставин, які викликали б сумніви в неупередженості судді Токмакової А.П. і унеможливлювали б ухвалення нею об`єктивного та неупередженого рішення у справ, а також те, що заявлений відвід не містить інших належних і підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді Токмакової А.П., визначені законом підстави для задоволення заяви потерпілої ОСОБА_1 про відвід судді Валківського районного суду Харківської області Токмакової А.П. відсутні, а тому заявлений відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись вимогами ст. ст.75, 76, 80, 81, 82 КПК України, ст.ст. 221, 245, 283 КУпАП, суддя

постановив:

У задоволенні заяви потерпілої ОСОБА_1 про відвід судді Валківського районного суду Харківської області Токмакової А.П. у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: М.О. Скляренко