Справа № 643/3666/22
Провадження № 3/643/276/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2023 м.Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Семенова Я.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Харківського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює в ТОВ «Спецмонтажавтоматика» інженером з обслуговування пожежної сигналізації, який перебуває на реєстраційному обліку та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

у с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №710621 від 04.12.2022, 02 грудня 2022 року о 19 годині 00 хвилин за адресою проживання АДРЕСА_1 , вчинив сварку з дружиною ОСОБА_2 , в ході якої висловлювався на адресу останньої нецензурною лайкою, чим вчинив насильство психологічного характеру.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що 02 грудня 2022 року ввечері перебував вдома за адресою АДРЕСА_1 , відпочивав у своїй кімнаті, його дружина ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_1 були в іншій кімнаті та дивилися телевізор. Раптом він почув крики з кімнати, де знаходилися дружина та дочка та, зайшовши до кімнати побачив, що дочка пропонує матері прийняти медичні препарати, які їй прописані лікарем внаслідок наявного в неї діагнозу, пов`язаного з нервовим розладом, на що ОСОБА_2 не погоджувалась та кричала. Коли він увійшов до кімнати, його дружина жбурнула в нього чашку, яка вдарила його у плече та впала, не розколовшись. Він зробив дружині зауваження та сказав, що чашка могла потрапити йому в обличчя та, розбившись, ранити його, на що дружина відповіла, що може розбити йому обличчя сама. Посилався, що ОСОБА_2 страждає на захворювання нервової системи, внаслідок чого неодноразово проходила лікування у КНП «Міська багатопрофільна лікарня №18» та в інших профільних медичних закладах, у тому числі, психіатричних, унаслідок наявної хвороби в неї трапляються приступи, в ході яких вона не може себе контролювати. У той вечір, 02 грудня 2022 року, ситуація була врегульована, приступ в дружини припинився та усі лягли спати, поліцію ніхто не викликав. На наступний день, 03 грудня 2022 року уранці його дружина зібрала свою робочу форму та пішла на своє минуле місце роботи, де не працює вже понад два роки, навіщо вона туди пішла і що там трапилося, йому невідомо, однак, коли вона повернулася додому, згодом до них прийшли працівники поліції, зазначивши, що на службу 102 надійшов дзвінок від його дружини з обставин того, що він, ОСОБА_1 , її побив. Зазначив, що вони з дочкою доглядають за ОСОБА_2 , дотримуються рекомендацій лікарів щодо необхідності прийняття дружиною призначених їй препаратів, купують все необхідне, однак не завжди їм вдається вчасно зняти в неї приступ, в ході якого вона поводиться збуджено, марить та неадекватно сприймає навколишню обстановку.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначила, що обставини, про які зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення та які мали місце 02 грудня 2022 року, були насправді. Посилалась, що їй прийшлося звільнитися з роботи, оскільки її підставили, їй підкинули брудну ганчірку із ножем і звинуватили її у замаху на вбивство начальника, чого вона не робила, внаслідок цих обставин вона захворіла. Зазначила, що за нею постійно слідкують різні люди, що чоловік з дочкою, зговорившись із сусідами, встановили у квартирі всюди камери і постійно спостерігають за нею, внаслідок чого вона вимушена приймати ванну у повній темряві. Зазначила, що вона проходила лікування у психіатричній лікарні, де над нею знущалися, пояснила, що 03 грудня 2022 року попросила у прохожих на вулиці телефон і викликала додому поліцію, посилалася, що чоловік її вдарив ногою в обличчя, від чого обличчя в неї сильно розпухло. Посилалася, що чоловік та дочка постійно підсипають їй димедрол, від чого в неї трапляються приступи, зазначила, що проти неї існує змова, що за нею всюди стежать незнайомі їй люди. Пояснила, що хоче відкликати свою заяву, яку вона подала в поліцію стосовно чоловіка ОСОБА_1 , оскільки про це її просить дочка.

Свідок ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначила, що вона є дочкою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 . Пояснила, що її матір страждає на нервовий розлад, коли в неї трапляються приступи, вона емоційно дуже збуджена, її уява домальовує те, чого насправді немає, під час приступу в матері виникає сильна «трясучка» всього тіла, у такому стані вона, нажаль, неконтрольована. Посилалась, що 02 грудня 2022 року її батько ОСОБА_1 жодних образливих дій стосовно матері не вчиняв, матір не бив, як на це посилається остання, батько емоційно дуже врівноважена та вихована людина, вони вже тридцять два роки у шлюбі і впродовж цього часу батько ніколи не дозволив собі будь-яким чином образити матір. Вони з батьком піклуються про матір, виконують усі рекомендації лікарів з приводу призначеного їй лікування, однак трапляються ситуації, на які вони не в силах вплинути. Зазначила, що матір вважає, що за нею постійно стежать, установивши по всій квартирі камери, а тому ходить до ванної кімнати з ліхтариком, посилаючись, що коли вона буде приймати ванну з увімкненим світлом, за нею будуть спостерігати.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої, свідка, доходить висновку про таке.

За змістом п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Положення п. 4, 14, 15, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» містять визначення видів насильства.

Так, фізичне насильство визначається як форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Психологічне насильство визначене як форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Виходячи з наведеного, домашньому насильству притаманні такі необхідні елементи, як: дії ініціатора насильства, що виражаються в образах, погрозах, приниженні, переслідуванні, залякуванні; суб`єктивне сприйняття жертвою насильства дій агресора, які мають викликати у жертви побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, виникнення емоційної невпевненості, нездатності захистити себе або завдавати шкоди психічному здоров`ю жертви.

Метою насильства виступає обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері.

Відсутність одного з наведених елементів в діях особи виключає адміністративну відповідальність за статтею 173-2 КУпАП.

Як убачається з пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з його боку стосовно потерпілої ОСОБА_2 не вчинялося жодних дій насильницького характеру. Повідомлені ОСОБА_1 обставини в ході судового розгляду знайшли своє підтвердження показами свідка ОСОБА_1 .

Крім того, як убачається з рапорта старшого інспектора Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області Самофалова Ю.Г. від 03.12.2022, за наслідками прибуття інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Усатого А.О. 03.12.2022 на місце події АДРЕСА_1 за викликом ОСОБА_2 , домашнє насильство не підтвердилося, тілесних ушкоджень немає, заявниця ОСОБА_2 суть виклику повністю пояснити не змогла, мала явні ознаки психічного розладу.

Посилання потерпілої ОСОБА_2 з приводу спричинення їй тілесних ушкоджень чоловіком ОСОБА_1 не знаходять свого підтвердження жодними доказами та спростовуються відомостями з наведеного вище рапорту, в якому зазначено про відсутність у заявниці тілесних ушкоджень.

На підтвердження стану здоров`я потерпілої ОСОБА_2 суду надано виписку з медичної карти стаціонарного хворого №368, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Міська багатопрофільна лікарня №18».

Таким чином, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази для встановлення факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2КУпАП, а, відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, зокрема у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява N 16347/02, «Малофєева проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява N36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelinv.Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016. При цьому Європейський суд з прав людини робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що викладені факти є обставинами, які виключають провадження по справі, оскільки у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, а відтак провадження у даній справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, ч. 1 ст. 173-2, п. 1 ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова.

Суддя: Я.Ю. Семенова