Справа № 163/2096/23 Провадження №33/802/661/23 Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С.
Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю представника митниці Кунєвої З.Ю., розглянувши апеляційну скаргу захисника Казачука І.В. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 вересня 2023 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 205 347 (двісті п`ять тисяч триста сорок сім) гривень 15 копійок з конфіскацією в дохід держави автомобіля «Hyundai IX35», номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , вартістю 205347,15 гривень.

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536 грн. 00 коп. та 51 657 (п`ятдесят одна тисяча шістсот п`ятдесят сім) гривень 80 копійок витрат на зберігання товарів.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він слідуючи 08 травня 2023 року близько 16:44 години з Республіки Польща в Україну через митний пост «Устилуг» смугою руху «червоний коридор» водієм автомобіля «Hyundai IX35», номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , на який в якості підстави для переміщення як товару подав: два свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 , договір купівлі-продажу від 06.05.2023, МД типу ІМ ЕЕ № UA401020/2023/23955 від 08.05.2023, довіреність від 07.05.2023 №304, згідно яких автомобіль був проданий ОСОБА_3 (Finland) громадянину ОСОБА_4 (м.Вінниця) за 2965 євро, вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю зазначеного транспортного засобу шляхом подання митному органу як підстави для його переміщення документів, які містять неправдиві відомості щодо продавця, покупця та вартості товару, що було встановлено за результатами повного митного огляду транспортного засобу, під час якого у папці для документів ОСОБА_1 було виявлено договір купівлі продажу б/н від 06.05.2023, згідно якого автомобіль проданий фірмою «Misrva Oy» (Turenki) в особі ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) громадянину ОСОБА_7 за 5100,50 євро, що відповідно до офіційного курсу валют НБУ становить 205347,15 грн., чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України.

В поданій апеляційній скарзі захисник Казачук І.В. вважає постанову судді незаконною. Посилається на те, що місцевим судом безпідставно взято до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 , оскільки дані пояснення написані під тиском та за вказівкою уповноважених осіб митниці, також ОСОБА_1 прямував на автомобілі майже добу та був фізично і морально виснажений. Вказує на те, що ОСОБА_1 не мав жодної мети порушувати митне законодавство, оскільки прямував на транспортному засобі виключно як водій за дорученням. Також зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що Конституційний Суд України визнав неконституційною санкцію ч.1 ст.483 МК України. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

ОСОБА_1 та його захисник Казачук І.В. в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про причини неявки апеляційний суд не повідомили, хоча належним чином та завчасно повідомлялись про дату, час місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою від 10.11.2023 (а.с.134). Жодних клопотань від них про відкладення розгляду справи не надходило.

А тому відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши представника митниці, яка заперечила подану апеляційну скаргу і просила постанову судді залишити без змін, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задовольнити не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Згідно із вимогами ст.487 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України, вказаних вимог закону дотримався.

Факт переміщення ОСОБА_1 через митний пост «Устилуг» Волинської митниці смугою руху «червоний коридор» автомобіля марки «Hyundai IX35», номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , в апеляційній скарзі не заперечується.

Висновок місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Суддя в оскаржуваній постанові проаналізував всі докази і дав кожному з них відповідну оцінку, вказавши які обставини ними підтверджуються чи спростовуються, та прийшов до обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України повністю підтверджується: протоколом про порушення митних правил №0158/20500/23 від 08 травня 2023 року (а.с.1-4).

У вказаному протоколі в графі «пояснення, зауваження особи, що притягується до відповідальності» ОСОБА_1 власноручно написав «Протокол мною прочитаний, зауважень, доповнень не маю». Таким чином, ОСОБА_1 погодився з викладеними у протоколі про порушення митних правил обставинами (а.с.3).

Крім того, згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 08 травня 2023 року «Я, ОСОБА_1 , 08.05.2023 слідував через пункт пропуску «Устилуг» на транспортному засобі «Hyundai IX35», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Даний транспортний засіб я переміщував за дорученням Супівському Ярославу. При переміщенні через кордон до митного контролю мною було подано наступні товаросупровідні документи: технічний паспорт А148924165, Інвойс 06.05.2023 на суму 2 965 Є, довіреність за номером 304. Митну декларацію 14 від 08.05.2023 в Фінляндській Республіці мною було придбано транспортний засіб «Hyundai IX35» згідно інвойсу (торгового договору) від 06.05.2023 5100,50 Євро (а.с.27).

Вказані обставини підтверджуються і протоколом опитування ОСОБА_1 в справі про порушення митних правил, в якому останній також підверджує той факт, що автомобіль він придбав за 5 100 Євро (а.с.28-30).

Доводи апеляційної скарги про те, що вказані письмові пояснення ОСОБА_1 надав під тиском та за вказівкою уповноважених осіб митниці, є безпідставними та розцінюються як намагання уникнути відповідальності, оскільки ні ОСОБА_1 ні його захисником не надано будь яких доказів, про звернення до правоохоронних органів щодо вказаних обставин.

Крім того, відповідно до договору купівлі-продажу № б/н від 06.05.2023 ОСОБА_3 продала автомобіль ОСОБА_4 за 2965 Євро, місце та дата передачі автомобіля: Вантаа, Фінляндія, 06.05.2023 (а.с.8).

Як вбачається з матеріалів справи, під час проведення повного митного огляду транспортного засобу у папці для документів ОСОБА_1 було виявлено договір купівлі продажу б/н від 06.05.2023, згідно якого цей же автомобіль був проданий фірмою «Misrva Oy» в особі ОСОБА_5 громадянину ОСОБА_7 за 5100,50 євро, що стверджується актом про проведення огляду транспортного засобу UA205110/2023/002415 та актом вилучення виявленого документа (договору купівлі-продажу) від 08 травня 2023 року (а.с.20,21).

На запит Волинської митниці фірма продавець «Misrva Oy» підтвердила продаж і передачу саме ОСОБА_1 автомобіля «Hyundai IX35», номерний знак НОМЕР_1 , надавши копію рахунку від 06 травня 2023 року № 65617, за якою ціна, що оподатковується, становить 5100,50 євро, яка була сплачена: 3600 євро готівкою та 1500,50 євро з використанням банківської/кредитної картки.

Дані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.

Вищенаведені докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.

Тому апеляційний суд приходить до переконання, що сукупністю вищезазначених доказів повністю спростовуються твердження апеляційної скарги про можливість закриття провадження у даній справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Частина 1 статті 483 МК України передбачає стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 % вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів.

Що стосується тверджень захисника про те, що Рішенням Конституційного Суду України від 05 липня 2023 року №5-рІІ/2023 визнано неконституційним абзац другий частини першої статті 483 МК України, а тому неможливо притягнення до відповідальності осіб за дії/бездіяльність, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, то вони є необґрунтованими, оскільки згідно вказаного Рішення абзац другий частини першої статті 483 МК України втрачає чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення.

На момент перегляду справи в суді апеляційної інстанції положення абзацу другого частини першої статті 483 МК України свою чинність не втратили, що унеможливлює закриття провадження у справі з цих підстав.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 відразу продав транспортний засіб ОСОБА_8 за 2965 євро, то такі твердження сторони захисту вже буле предметом перевірки в суді першої інстанції.

Місцевий суд прийшов до обґрунтованого переконання, що така версія є стратегією захисту, яка нічим не підтверджується, оскільки сам ОСОБА_1 про такі обставини не вказував ні під час митного огляду, ні під час дачі пояснень та складання протоколу про порушення митних правил. Більше того, продаж щойно придбаного автомобіля за значно нижчою ціною не має під собою жодного економічного підгрунття, а тому такі доводи не беруться апеляційним судом до уваги.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтоване визначення суми витрат по справі за зберігання товару є голослівними, оскільки жодних доказів, які свідчили про умисне затягування працівниками митниці передачі матеріалів до суду, стороною захисту не надано. Не долучено таких доказів і до апеляційної скарги, а тому такі доводи не беруться апеляційним судом до уваги.

Враховуючи вищенаведені та зібрані по справі докази, суддя вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, та призначив стягнення, яке відповідає вимогам митного законодавства, а тому підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, на що вказує скаржник в своїй апеляції, немає.

Постанова судді є законною та такою, що винесена відповідно до вимог МК України і КУпАП, а підстави для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Казачука І.В. залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 вересня 2023 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.П. Денісов