ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1085/23 Справа № 932/1221/23 Суддя у 1-й інстанції - Куцевол В. В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Биваліна О.В. на постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 березня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Биваліна О.В.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 березня 2023 року ОСОБА_1 21 січня 2023 року о 20.55 год. у м. Дніпрі на вул. Панікахи, 28б/1 керував автомобілем Міцубісі, н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження вказує, що 17 березня 2023 року було оголошено лише резолютивну частину оскаржуваної постанови, копію повного тексту оскаржуваної постанови захисник отримав лише 26 квітня 2023 року.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що відеозапис з бодікамери поліцейського не є безперервним та містить не всі відомості щодо спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, зокрема відомості про зупинку транспортного засобу та причини зупинки, обставини огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, вимог працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, роз`яснень права та обов`язків. Вказує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту наявності у ОСОБА_1 ознак сп`яніння. Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні акт огляду на стан сп`яніння та направлення на огляд водія. Зазначає, що протокол було складено на місці зупинки транспортного засобу, а не у медичному закладі. Вказує, що відсутні відомості про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 17 березня 2023 року. З матеріалів справи слідує, що апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 08 травня 2023 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що копію оскаржуваної постанови захисник отримав 26 квітня 2023 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду та позицію колегії суддів Третьої судової палати Верховного Суду, яка викладена у постанові суду від 11 вересня 2019 року при розгляді справи №130/2448/16-к, відповідно до якої без повного тексту судового рішення особа позбавлена можливості надати належне обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; розпискою ОСОБА_2 про відсторонення від керування транспортним засобом; відеозаписом з бодікамери поліцейського, а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки такого сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Не заслуговують на увагу доводи захисника щодо відсутності у матеріалах справи, доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки під час перегляду долученого до матеріалів справи відеозапису із нагрудних бодікамер встановлено, що останній підтвердив факт керування ним транспортним засобом Міцубісі, н.з. НОМЕР_1 , та підставою зупинки вказаного транспортного засобу було порушення вимог ПДР України, а саме, зупинку на зупинці громадського транспорту Тополя-2.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не було озвучено вимогу щодо проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу та не було направлено до медичного закладу для проходження огляду, спростовуються відеозаписом з бодікамери поліцейського, на якому зафіксовано пропозицію працівника поліції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу та у закладі охорони здоров`я, а також відмова ОСОБА_1 від проходження вказаних оглядів на стан сп`яніння.

Посилання захисника на те, що в матеріалах справи відсутні акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, мають місце, однак викладене не свідчить про порушення працівниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, оскільки вимогами вказаної інструкції не встановлено обов`язку працівників поліції складати відповідні документи у випадку відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, вимогами вказаної інструкції також не встановлено обов`язку працівників поліції доставляти водія до закладу охорони здоров`я для проходження відповідного огляду на стан сп`яніння та складати протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за місцем знаходження закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки такого сп`яніння, а тому твердження захисника в цій частині є необгрунтованими.

Не заслуговують на увагу доводи захисника про не роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 його прав та обов`язків, передбачених КУпАП, оскільки вони спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який у відповідній графі містить підпис останнього про роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Крім того, твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом, спростовуються матеріалами справи, зокрема, розпискою останнього, відповідно до якої він зобов`язується не керувати транспортним засобом протягом доби.

В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння відповідали вимогам, передбаченим ст.ст. 254 - 256 КУпАП, та приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», сумісному Наказу МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», законів України «Про дорожній рух» та «Про Національну поліцію».

Інші доводи апеляційної скарги оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокату Биваліну О.В. строк на апеляційне оскарження постанови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 березня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Биваліна О.В. залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот