Справа № 308/3330/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.05.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю секретаря судових засідань Чейпеш С. І., захисника-адвоката Качайла А. І., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/453/21, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Качайла А. І. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.06.2021

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 292819 від 07.03.2021 та постанови судді від 07.06.2021 вбачається, що 07.03.2021 о 14 год 07 хв, в м. Ужгороді по вул. Дружби Народів, 32, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Omega», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Качайло А .І. просять постанову судді від 07.06.2021 щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог вказують на незаконність постанови суду першої інстанції, вважають, що суд провів розгляд справи щодо ОСОБА_1 без належного з`ясування фактичних обставин справи, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а перебував у ньому в якості пасажира, в той час, як за кермом був його знайомий ОСОБА_3 . Зокрема, в день події водій ОСОБА_3 , перебуваючи за кермом автомобіля ОСОБА_1 не впоравшись з керуванням допустив наїзд на залізобетонну опору, через неправомірні дії водія зустрічного автомобіля, який їхав на вузькому відрізку дороги майже посередині. Внаслідок зіткнення автомобіль ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження, у зв`язку з чим він перебував у вкрай розлюченому стані та висловлював своє невдоволення у бік водія вказано транспортного

-2-

засобу, внаслідок чого пасажири та водій цього автомобіля будучи агресивно налаштованими почали біти їх, у зв`язку з чим ОСОБА_1 та ОСОБА_3 втекли з місця дорожньо-транспортної пригоди. В подальшому між ОСОБА_1 та особами із зустрічного транспортного засобу виникла бійка, внаслідок якої ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження. Ці обставини стали підставою того, що вказані особи повідомили поліцію про дорожньо-транспортну пригоду нібито за участю п`яної особи, що не відповідає дійсності. Той факт, що ОСОБА_1 у день події не керував автомобілем підтверджується і постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.05.2021, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. У постанові суд констатував, що ОСОБА_1 не перебував за кермом автомобіля у день події, а отже не є суб`єктом відповідальності. З наведених підстав вважають, що складений щодо ОСОБА_1 протокол за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не є належним доказом у справі оскільки викладені у ньому факти не відповідають дійсності, а отже у суду не було законних підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності. Вважають, що при розгляді справи судом порушено вимоги ст. 278, 280 КУпАП та вимоги ст. 19 та 62 Конституції України, а доведеність вини ОСОБА_1 ґрунтується виключно на припущеннях суду та не належних доказах.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Качайли А. І., які підтримали апеляційну скаргу, допитавши свідка ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил Дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Вимоги вказаних правових норм не були дотримані судом першої інстанції в повному обсязі.

Так, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте вчинок може бути кваліфіковано як адміністративне

-3-

правопорушення, при наявності сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, об`єктивною стороною вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є: 1) керування транспортним засобом; 2) у стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого).

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, коли особі інкримінується керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП), яка керувала транспортним засобом.

Тобто доказуванню підлягають такі обставини: 1) керування особою транспортним засобом та 2) перебування цієї особи у стані сп`яніння (наркотичного, алкогольного чи іншого) або відмова від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що 07.03.2021 о 14 год 07 хв в м. Ужгороді по вул. Дружби Народів, 32, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Opel Omega» номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції в повній мірі погодись не можна, оскільки суд належним чином не проаналізував наявні в справі докази, лише формально пославшись на їх наявність, та дійшов до помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У постанові від 20.02.2019 в справі № 404/4467/16-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

-4-

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу серії ДПР 18 № 292819 від 07.03.2021, ОСОБА_1 цього ж дня о 14 год 07 хв в м. Ужгороді по вул. Дружби Народів, 32, керував транспортним засобом «Opel Omega» номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачені адміністративна відповідальність .

Між тим, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Opel Omega» номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Відеозапис, що долучений працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення не відтворюється.

До того ж, будь-яких свідків вказаної події, матеріали справи не містять.

Сам ОСОБА_1 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції категорично заперечив факт керування ним транспортним засобом та вказав, що транспортним засобом у вказаний в протоколі день та час, керував громадянин ОСОБА_3 .

Допитаний апеляційним судом за ініціативою сторони захисту в якості свідка ОСОБА_3 показав, що за кермом автомобіля «Opel Omega» номерний знак НОМЕР_1 , був особисто він, а ОСОБА_1 перебував в автомобілі в якості пасажира.

Зазначені обставини додатково підтверджені постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.05.2021, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. У постанові суд констатував, що ОСОБА_1 не перебував за кермом автомобіля у день події, а отже не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Для перевірки вказаних обставин справи, за клопотанням сторони захисту апеляційним судом неодноразово викликався в судові засідання апеляційного суду працівник поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та витребовувався відеозапис з нагрудної камери відеореєстратора, проте жодного разу з невідомих суду причин поліцейський не з`явився, копію відеозапису також не було надіслано на вимогу суду.

Таким чином, за відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом при обставинах, вказаних у протоколі, ОСОБА_1 у розумінні диспозиції ст. 130 КУпАП не є суб`єктом вчинення цього адміністративного правопорушення і, відповідно, не може нести адміністративну відповідальність.

На вказані порушення суд першої інстанції увагу не звернув, прийшов до передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналіз матеріалів справи про адміністративне правопорушення свідчить про те, що при їх розгляді, суддя не з`ясував всі обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення. Наведені обставини потребували детального їх з`ясування, об`єктивної та належної оцінки, однак недотримання цього принципу та формальний підхід до розгляду справи призвів до передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Перевірку цих даних суддею не забезпечено, про що ОСОБА_1 та його захисником обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі.

-5-

Разом з тим, апеляційний суд приходить до висновку, що конкретні обставини події, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, постанові суду та встановлені апеляційним судом істотні порушення при оформленні матеріалів справи, дають підстави стверджувати, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а винність останнього у його вчиненні не знайшла свого підтвердження жодним доказом у справі.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Качайла А. І. підлягає задоволенню, а постанова судді скасуванню із закриттям провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту було надано належні та допустимі докази, які спростовували висновки суду першої інстанції та є підставами для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Качайла А.І. задовольнити

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.06.2021 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя