ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/352/23 Справа № 932/2961/22 Суддя у 1-й інстанції - Марущак С. Л. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П. за участю захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - адвоката Прокопенка В.М. у відкритому судовому засіданні в залі суду розглянувши апеляційну скаргу захисника Прокопенка В.М. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 січня2023 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 січня 2023 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КупАП та застосвано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536, 80 гривень.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 29 травня 2022 року, приблизно о 22 год. 02 хв., ОСОБА_1 , рухаючись в районі будинку 38 по вул.Старокозацька в м.Дніпро, керував електроскутером «АІМА», реєстраційний номер VSN НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 (а) Правил дорожнього руху (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306).

В апеляційній скарзі адвокат Прокопенко В.М. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 просить скасувати постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2023 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, не обмежуючись доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що :

- судом не була дана оцінка доказам та клопотанням скаржника, строк між судовими засіданнями складав тривалий час, а вже 20 січня 2023 року суд виніс рішення без участі сторін, хоча скаржник показав свою позицію брати участь у спорі та доводити свою невинуватість;

- медичний огляд на стан сп`яніння здійснений в порушення вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП, тобто пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення;

- патрульним інспектором клопотання скаржника про бажання пройти медичне обстеження проігноровано, свідків до участі не залучено, а замість двох свідків зазначено один доказ фото фіксації відеозапис;

- огляд проводився з фізичним та психологічним тиском на скаржника, змушенням його підтвердити хибні висновки патрульного інспектора щодо стану алкогольного сп`яніння, тримаючи його на місці зупинки близько двох годин, заставляючи визнати свою вину по всім правопорушенням, які в той день поліцейські висунули по відношенню до ОСОБА_1 . Так, капрал поліції Глижун А.Р. тримав ОСОБА_1 близько години лише тільки по одній справі, принижував, бив його «берцами» по ногам, заламував руки, лаяв та відібрав мобільний телефон, а в розмові зі своїм напарником вони намагалися змусити скаржника підтвердити ще нібито той факт, що останній проїхав на червоний сигнал світлофору, а коли той відмовився визнати і в цьому свою вину, вони зобов`язали його поклали свої руки на капот поліцейської автівки, змусили в принизливій формі розвинути ноги в осторонь і тримали його, поки ОСОБА_1 просив дати йому можливість захистити свої права;

- пристрій ДРАГЕР АRМК-0573 не є офіційно визнаним пристроєм, не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом та є несертифікованим приладом. Розділом "Інтервали технічного обслуговування" передбачені інтервали технічного обслуговування приладу - перевірка калібровки, яка має проводитися кожні шість місяців, але з матеріалів справи вбачається, що газоаналізатор, за допомогою якого проводився огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, востаннє проходив перевірку калібровки 02.11.2021 року, із пропуском встановленого строку вдвічі;

- у патрульних взагалі не було ніякого пристрою, і вони чекали, поки його привезуть інші патрульні;

- до Протоколу наданий Акт огляду водія на стан алкогольного сп`яніння № б/н від б/д, який був вже заготовлений завчасно, де в графі «свідки огляду» вказані камери ДМ 471025 та ДМ 469373. При цьому про право ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан сп`яніння в медичному закладі йому повідомлено не було;

- поліцейські переривали відеозапис декілька разів, контроль вимірювання стану на алкогольне сп`яніння проводився згідно нагрудної камери спостереження о 22 год. 33 хвилини, але згідно з тестуванням на алкоголь прилад зафіксував час зняття аналізу тесту о 22 год. 38 хвилині, що на 5 хвилин пізніше, ніж було проведено дійсне вимірювання з огляду на відеодоказ;

- водій рухався на електроскутері, який не є механічним транспортним засобом. Об`єктивна сторона правопорушення відсутня;

- суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання адвоката Прокопенка В.М. щодо виклику інспектора патрульної поліції Магуєнко А.В. для дачі пояснень в суді.

Заслухавши думку адвоката Прокопенка В.М., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольними, перевіривши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Стаття 9 КУпАП закріплює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як витікає з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Згідно зі ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Так, у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року ЄСПЛ визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до вимог ст.ст. 9, 33, 245, 252 КУпАП України особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Разом з цим, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам, оскільки суд у порушення вимог ст.ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження, не дав належної оцінки наявним у справі доказам, не оцінив їх відповідність вимогам законодавства та всупереч наведеним вимогам КупАП дійшов передчасного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП та накладення на нього адміністративного стягнення.

Так, в обґрунтування підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення ААБ №064715; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; результат тесту «Драгер»; відеозапис, що міститься на диску та знаходиться в матеріалах справи.

Однак, суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновком місцевого суду, який не відповідає фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Частина 1 ст. 130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, ч.1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення, зокрема склад об`єктивної сторони полягає в керуванні особи транспортним засобом.

Згідно з приписами пункту 1.10 ПДР України механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3кВт.

Мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Відповідно до п.30.1 ПДР України власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Згідно з п. 2.1.а), б) ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Отже, ключовим моментом обов`язкової наявності зазначених документів є віднесення транспортного засобу до категорії «механічний».

Законодавством розмежовані поняття «механічний транспортний засіб» та «транспортний засіб». Різниця між цими поняттями полягає у наявності двигуна внутрішнього згоряння, а також потужності електродвигуна.

У той же час пункт 1.10 ПДР України визначає, що: - транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей чи вантажів, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; - механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що рухається за допомогою двигуна. Цей термін поширюється, зокрема, на транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт; - мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун із робочим об`ємом до 50 куб або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Отже, транспортний засіб, зокрема скутер, з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна перевищує 3 кВт. У той же час, будь-який транспортний засіб, що рухається за допомогою двигуна внутрішнього згоряння, незалежно від його робочого об`єму належить до механічних транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.13 ПДР України до транспортних засобів категорії «А1» відносяться мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб або електродвигун потужністю до 4 кВт.

При цьому пунктом 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія, затвердженого постановою КМУ від 08.05.1993 № 340, передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, поділяються на такі категорії, зокрема, «А1» - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун із робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів чи електродвигун потужністю до 4 кВт.

Зазначене свідчить про те, що до категорії «А1» належать транспортні засоби, зокрема скутери, з електродвигуном потужністю від 3 до 4 кВт, оскільки вони належать до механічних транспортних засобів у розумінні Закону України «Про дорожній рух». На ці транспортні засоби право на керування передбачає наявність дозвільних документів.

Отже, наявність посвідчення водія та реєстраційного документа передбачено виключно для «механічних» транспортних засобів. Механічними вважають скутери з електродвигуном потужністю від 3 до 4 кВт, а також усі ТЗ із двигуном внутрішнього згоряння.

Якщо скутер має потужність менше 3 кВт, він не належить категорії «механічний» і відповідно не передбачає для водія необхідності мати при собі посвідчення водія та реєстраційний документ. Якщо транспортний засіб з електродвигуном має потужність понад 3 кВт, наявність зазначених документів є обов`язковою. Відсутність цих документів передбачає штрафи та затримання скутера.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 керував електроскутером «АІМА», реєстраційний номер VSN НОМЕР_1 , який має електродвигун 1,6 кВт, а отже, виходячи з вищенаведеного, зазначений електроскутер не відноситься до категорії транспортних засобів, за керування якими передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, статтею 35 Закону України Про Національну поліцію передбачений виключний перелік підстав для зупинки транспортного засобу.

Відповідно до частини 1 вказаної статті, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським, або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Відповідно до частини другої вказаної статті поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Проте матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять передбачені законом підстави зупинки електроскутера під керуванням ОСОБА_1 .

Огляд водія з метою виявлення чи перебуває останній у стані сп`яніння, з точки зору ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» не може бути підставою для зупинки транспортного засобу, так як не може бути візуально встановлено поліцейським під час руху транспортного засобу.

Також апеляційний суд, переглядаючи в апеляційному порядку постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 січня 2023 року вважає за необхідне зазначити наступне.

Процесуальне судочинство визначає правило преюдиції: обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Правова доктрина виокремлює наступні ознаки преюдиції: зазначені обставини беруться до уваги, коли вони встановлені не лише рішенням суду окремої юрисдикції, але й рішенням суду іншої ланки судової системи; під рішенням можуть матися на увазі також проміжні та допоміжні акти, у випадку, якщо в них належним чином розглянуто спірне питання; судове рішення повинно бути таким, що набрало законної сили; сторонами у справі мають бути ті ж особи/особа, стосовно яких встановлено обставини, однак суб`єктний склад сторін у справі не обов`язково має бути повністю тотожним; у разі скасування рішення, яке встановлює преюдицію, виникають підстави для перегляду за нововиявленими обставинами усіх тих рішень, які цю преюдицію використали.

Так, постановою Третього апеляційного адміністративного суду у постанові від 20 лютого 2023 року, яка цього ж дня набрала законної сили, також були встановлені зазначені вище обставини стосовно відсутності в електроскутера «АІМА», реєстраційний номер VSN НОМЕР_1 , статусу транспортного засобу як складового елементу об`єктивної сторони ст. 130 КУпАП.

Цим судовим рішенням було скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №529685 від 29 травня 2022 року, винесену Інспектором взводу роти 2 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенант поліції Магуєнко Альвірою Вікторівною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

В мотивувальній частині своєї постанови Третім апеляційним адміністративним судом було встановлено наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 "Про правила дорожнього руху" затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР).

Відповідно до пункту 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 1.10 ПДР: транспортний засіб - це пристрій призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

З аналізу вищенаведених положень вбачається, що критерієм для розмежування понять «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» є наявність двигуна внутрішнього згорання або потужність електродвигуна. Тобто транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна перевищує вказаним визначенням 3кВТ межу.

Відповідно до п. 1.10 ПДР мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Отже, з порівняння понять «транспортний засіб», «механічний транспортний засіб» та «мопед» вбачається, що мопед є різновидом механічного транспортного засобу, який є двоколісним, має двигун внутрішнього згорання з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю від 3 до 4 кВт. Отже, електроскутер можливо прирівняти до мопеду лише за наявності у нього електродвигуна потужністю від 3 до 4 кВт.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач під час зупинки його інспектором керував електроскутером «AIMA TIGER X6», який відповідно до технічного паспорту має потужність двигуна 1800 ВТ (1,8 кВт), максимальна швидкість до 60 км/г максимальне навантаження до 180, діаметр колеса 12, ємність акумулятора 26 Ач., колісна база 1320 мм.

Враховуючи відсутність визначення «електроскутер» у ПДР апеляційний суд вважає, що електроскутер марки «AIMA TIGER X6» потужністю 1,8 кВт не може прирівнюватись до мопеду та визнаватись механічним транспортним засобом.

Оскільки електроскутер марки «AIMA TIGER X6» це транспортний засіб, який за своїми технічними характеристиками не можна прирівнювати до мопедів або інших механічних транспортних засобів, вимоги, які встановлені для водіїв механічних транспортних засобів, не можуть бути застосовані до позивача.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги з приводу безпідставного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими і такими, що підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому вона підлягає задоволенню, постанова Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20січня2023 року щодо ОСОБА_1 скасуванню, а провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КупАП закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КупАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Прокопенка В.М. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20січня2023 року - скасувати.

Винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського апеляційного суду Г.П. Слоквенко