ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 689/2204/22

Провадження № 33/4820/271/23

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А.

за участю секретаря судового засідання Цугеля А.В.

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 12 квітня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого директором ТОВ «ДІМІДОВ», є особою з інвалідністю 2 групи, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені суддею І інстанції обставини

Відповідно до постанови суду, 03.11.2022 р. о 09:45 год., на а/д Н-03 Житомир-Чернівці, 210 км + 900 м, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mersedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п. 2.3 А 2.3 Б ПДР України, перед початком руху не забезпечив технічно справний стан автомобіля, внаслідок чого під час руху транспортного засобу у автомобіля відірвалися спарені задні ліві колеса у кількості 2 шт., одне з яких пошкодило автомобіль DAFXF 95.430 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався позаду в попутному напрямку; а друге колесо пошкодило автомобіль Ford Fusion д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався в зустрічному напрямку. Під час ДТП зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 12 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із висновком суду першої інстанції, ОСОБА_1 просить скасувати постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 12 квітня 2023 року та ухвалити нову, якою провадження по справі закрити у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні вказаного правопорушення.

Вважає, що постанова не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Судом першої інстанції неповно та не об`єктивно з`ясовано обставини справи та вирішено її всупереч вимогам законодавства.

Зазначає, що повністю дотримався вимог п. п.2.3 «а», «б» ПДР України, як перед виїздом так і під час руху, він перевірив і забезпечив технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, був уважним, стежив за дорожньою обстановкою, відповідно відреагував на її зміну, негайно зупинившись після виявлення поломки, про що свідчить місце розташування автобуса на узбіччя і автомобільної дороги Н-03 «Житомир - Чернівці» 210 км + 900метрів, відповідно до схеми ДТП, яка відбулася 03.11.2022 о 09.45годині. ДТП відбулася із-за обставин, на які не можна було вплинути, а конкретна причина того, що колесо відлетіло не була встановлена.

Звертає увагу, що через відсутність даних первісного огляду неможливо в даний час встановити ці обставини, шляхом проведення відповідної судової експертизи. Працівниками поліції взагалі не з`ясовано, внаслідок чого сталось відокремлення колеса у технічно справного транспортного засобу.

Вказує, що суд першої інстанції безпідставно йому відмовив у заявленому клопотанні про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП та помилково послався на норми КПК України. Адже, з матеріалів справи вбачається, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 03 листопада 2022 року ОСОБА_1 в провину ставиться порушення п.2.3 А та п. 2.3 Б ПДР України, що мало місце 03.11.2022 року, а тому строки притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності, відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, закінчилися 03 лютого 2023 року.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив скасувати постанову судді Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 12 квітня 2023 року та закрити провадження по справі у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні вказаного правопорушення, при цьому не заперечував, що в процесі руху з його автомобіля відірвалися два задніх колеса, він заздалегідь почув несправності та вже був на узбіччі, коли це сталося, але колеса викотилися на проїзну частину та пошкодили інші автомобілі. Після ДТП він поставив колеса та поїхав, вважає, що його автомобіль був в технічно справному стані, зійшли гайки, тому колеса відірвалися, але причину він не розуміє та судом не встановлено причини цього. Показав, що страховою компанією потерпілим збитки відшкодовано, вони претензій не мають.

Заслухавши доводи апелянта, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме статей 9 та 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Частина 1 статті 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Вказані вимоги КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддею дотримані.

Так, у ході судового розгляду встановлено, 03.11.2022 о 09:45 год., водій ОСОБА_1 на а/д Н-03 Житомир-Чернівці, 210 км + 900 м, керуючи автомобілем Mersedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги п.п.2.3 «а» 2.3 «б» ПДР України, перед початком руху не забезпечив технічно справний стан автомобіля, внаслідок чого під час руху транспортного засобу у автомобіля відірвалися спарені задні ліві колеса у кількості 2 шт., одне з яких пошкодило автомобіль DAFXF 95.430 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався позаду в попутному напрямку; а друге колесо пошкодило автомобіль Ford Fusion д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався в зустрічному напрямку. Під час ДТП зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, підтверджується протоколом ААД №081355 від 03.11.2022 р., письмовими поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , схемою ДТП, матеріалами фотозйомки дорожньо-транспортної пригоди.

Наведені докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі.

Відповідно до пункту 2.3 «а» та «б» ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності. Тобто, об`єктивна сторона даного правопорушення передбачає обов`язкове спричинення пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, то додатковим обов`язковим об`єктом даного виду правопорушення є також суспільні відносини у сфері власності. Умовами настання адміністративної відповідальності є наявний причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 081355, відповідно до якого ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.3 а) та 2.3 б) Правил дорожнього руху України, що призвело до ДТП та передбачає відповідальність за статтею 124 КУпАП, має доказову силу лише у сукупності з іншими доказами, які дозволяють дійти беззаперечного висновку про винуватість особи, стосовно якої складено протокол.

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, надані письмові пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , схему ДТП, матеріали фотозйомки дорожньо-транспортної пригоди, покази самого ОСОБА_1 , вважаю, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 в суді першої та апеляційної інстанції на те, що перед виїздом та під час руху він перевірив та забезпечив технічно справний стан свого автомобіля та був уважним і стежив за дорожньою обстановкою, не спростовує порушення ним вимог п. п. 2.3. «а» та «б» ПДР України, оскільки було встановлено, що саме від його автомобіля відірвалися два задніх колеса під час руху та пошкодили автомобілі, що рухались в попутному та в зустрічному напрямках, при цьому будь-яких причин із зовні не встановлено.

Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що саме невиконання цих обов`язків призвело до ДТП, оскільки відпадіння обох коліс автомобіля свідчить про наявність технічних несправностей, не є миттєвим, йому об`єктивно передували зовнішні чи у певний спосіб відчутні зміни технічного стану автомобіля під час руху, які, при належній уважності, не могли бути непоміченими водієм під час руху.

Тож, доводи апеляційної скарги щодо ненадання правильної оцінки обставинам справи та неврахування всіх обставин справи, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив йому у заявленому клопотанні про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в суді першої інстанції вину не визнав, вказав, що автомобіль яким він керував був технічно справним і він переконався в його технічній справності перед початком руху, виїзд був дозволений посадовою особою товариства, що зафіксовано у відповідному журналі. Причин відпадіння коліс під час руху пояснити не зміг. ОСОБА_1 та його захисник просили призначити у справі авто технічну інженерно-транспортну експертизу.

Постановою від 17.01.2023 р. клопотання захисника було задоволено та призначено судову автотехнічну експертизу, провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.

Однак, експертиза проведена не була, для забезпечення її проведення експертом було скеровано клопотання про надання додаткових відомостей (матеріалів), однак, ОСОБА_1 повідомив суд про неможливість надання таких відомостей і не надав їх у відведений судом строк, що унеможливило проведення експертизи, у зв`язку з чим суддею Ярмолинецького районного суду 03.04.2023 року було винесено постанову про відновлення провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП.

05 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся із клопотанням до суду про закриття провадження по справі у зв`язку із закінченням строків розгляду про адміністративне правопорушення, оскільки строк притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності, відповідно до ч.2 ст.38 КупАП, закінчився 03 лютого 2023 року.

В задоволенні заявленого клопотання постановою судді Ярмолинецького районного суду від 12 квітня 2023 року, було відмовлено. Суддя мотивував своє рішення тим, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 03.11.2022 р. ОСОБА_1 в провину ставилось порушення ст.124 КУпАП, що мало місце 03.11.2022 р. Однак, на клопотання порушника, постановою Ярмолинецького районного суду від 17.01.2023 р. по справі було призначено судову автотехнічну експертизу та провадження у справі зупинено з врахуванням аналогії з нормами КПК України. Отже, з 17.01.2023 р. по 03.04.2023 р. (дата постанови про поновлення провадження у справі) перебіг вказаного строку було зупинено. Відтак, на дату винесення цієї постанови строк накладення адміністративного стягнення не закінчився.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

В законодавстві України діє поняття аналогія закону (крім кримінального права, заборона встановлена ч.4 ст. 3 КК України).

Аналогія закону - це засіб заповнення прогалин у законодавстві, який полягає в застосуванні до нього іншої норми закону, яка регламентує подібні відносини, тобто суду надається право вирішувати справи за допомогою аналогії закону.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Відповідно до п.3.4 Рішення КСУ №10-рп/2011 від 11.10.2011 року, з аналізу положень міжнародних актів не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У цьому ж рішенні КСУ поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому з метою додержання принципу законності в необхідних випадках слід застосовувати принцип аналогії закону найбільш близького до адміністративно-деліктної галузі права кримінального процесуального законодавства.

Таким чином, судом обґрунтовано та законно застосовано аналогію закону, оскільки у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону, суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Отже, апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування постанови суду. Суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Як вбачається із доданої до апеляційної скарги довідки, виданої 01 квітня 2019 року, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, що згідно п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» є підставою для звільнення його від сплати судового збору.

За таких обставин, апеляційна скарга особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, постанова Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 12 квітня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 536,80 грн. підлягає зміні, зі звільненням останнього від його сплати, в іншій частиніпостанова судді залишається без змін, апеляційні доводи про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 12 квітня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП змінити, виключити з мотивувальної та резолютивної частини рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 536, 80 грн.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» №3674-VI від 8 липня 2011 року.

В іншій частині постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 12 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя