Справа № 405/2640/23
провадження № 3/405/539/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2023 м. Кропивницький

Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Юр`єва К.С., при секретарі судового засідання Солонченко Я.І., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Іванова С.І., потерпілої ОСОБА_2 , представника потерпілої адвоката Бондаренка Ю.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює робітником на СТО, проживає та зареєстрований по АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 999637 від 13.04.2023, 13.04.2023, о 19.00 год., у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно співмешканки його батька ОСОБА_2 , а саме ображав та погрожував, чим міг завдати шкоду психологічної шкоди потерпілій, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не визнав та пояснив, що у дворі по АДРЕСА_1 знаходяться два будинки, один з них житловий, в якому проживають потерпіла та його батько, а в другому, який не жилий, він мешкає зі своєю дружиною та малолітньою дитиною. 13.04.2023 йому необхідно було попрати та помити дитину, він почав розмотувати шланг, але води не було, вона була вимкнена, а кран, яким відкривається вода знаходиться на стороні будинку, де живе потерпіла та його батько. Він почав кричати, щоб потерпіла відкрила воду, вона знаходилась у будинку, він не заперечує, що кричав, викрикував образливі слова, але не погрожував. Власником будинку є його батько, потерпіла постійно його провокує на конфлікт, з боку потерпілої постійні образи, конфліктні відносини у них склались з травня 2022 з приводу будинку, в якому він виріс, у них постійні сварки.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокат Іванов С.І. в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 , його батько ОСОБА_3 та його співмешканка проживають в одному будинку за адресою АДРЕСА_1 . В поясненні ОСОБА_1 , яке знаходиться в матеріалах справи зазначено, шо 13.04.2023, громадянка ОСОБА_4 випустила свою собаку на город ОСОБА_1 , а потім вийшла сама та почала ображати дружину ОСОБА_1 , і погрожувала вигнати з будинку. Сама ОСОБА_2 пояснює, що ОСОБА_1 прийшов до неї та вчинив сварку, виражався в її бік нецензурною лайкою та погрожував, чим спричинив її травму психологічного характеру.

З протоколу та доданих матеріалів вбачається, що його складено у зв`язку зі з`ясуванням відносин між громадянином ОСОБА_5 та співмешканкою його батька, а не у зв`язку з вчиненням насильства в сім`ї з боку ОСОБА_1 , тоді як вчинення насильства в сім`ї передбачає активні дії однієї особи по відношенню до іншої. Взаємні образи під час сварки не можуть носити характер психологічного насильства.

Таким чином, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення та встановлених обставин справи має місце звичайна сімейна сварка, яка за своєю суттю не охоплюється диспозицією ст. 173-2 КУпАП та не є об`єктивною стороною вказаного правопорушення, за яке особа може бути притягнутою до адміністративної відповідальності.

При цьому, конфліктна ситуація між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , за відсутності доказів на підтвердження завдання або можливості завдати шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення.

В той же час з аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

Більш того, стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, шо домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто, у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення по даній категорії справ повинні бути чітко відображені не тільки прояви домашнього насильства, а й наслідки.

Обставини вищезазначеного конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 працівниками поліції на місці пригоди та після цього не з`ясовані та у процесуальних документах не відображені, доводи кожного з учасників сімейного конфлікту, у тому числі ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_7 сама провокує сімейні сварки, потребували перевірки, в основу обвинувачення ОСОБА_1 у домашньому насильстві покладені неперевірені, а по суті суперечливі дані.

Вказана обставина підтверджується відповіддю Кропивницького РУ поліції ГУ НП у Кіровоградській області від 17.05.2023 на адвокатський запит, до якої долучені матеріали перевірки стосовно звернень ОСОБА_1 протягом 2022 - 2023 до поліції стосовно протиправних дій та вчинення сімейних сварок з боку його мачухи ОСОБА_7 .

Отже, з врахуванням викладеного, враховуючи що сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації, в тому числі, з використанням нецензурної лайки, не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та не містить всіх ознак об`єктивної сторони вказаного правопорушення, які характеризують зовнішню сторону правопорушення Просив закрити провадження у адміністративній справі №405/2640/23 за п.1 ст.247 КУпАП.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що 13.04.2023 собака ОСОБА_1 перестрибнула паркан до їх огороду, та вона попросила співмешканку ОСОБА_1 убрати собаку, але вона висловилась на неї нецензурною лексикою. В цей час ОСОБА_1 бився зі своїм батьком. 13.04.2023 він надів відро на голову та почав виражатись нецензурною лайкою. На питання, в чому полягало психологічне насильство 13.04.2023 з боку ОСОБА_1 , потерпіла відповісти не змогла. Зазначила, що 13.04.2023 вона дуже нервувала. Внаслідок конфліктної ситуації, яка склалась з ОСОБА_1 з травня 2022 у неї з`явився цукровий діабет.

Представник потерпілої ОСОБА_2 адвокат Бондаренко Ю.Ю. в судовому засіданні зазначив, що підтримує пояснення потерпілої, вона має захворювання цукровий діабет, постійно п`є воду, коли починає нервувати, як було і 13.04.2023. Просив притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що є батьком особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , 13.04.2023 він знаходився вдома за адресою: АДРЕСА_1 . Приблизно о 19.00 год. його син прийшов додому та почав сварку з його дружиною та виражався в її бік нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. Після чого він вмішався у конфлікт, ОСОБА_1 почав виражатись в його бік нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. Зазначив, що ОСОБА_1 постійно б`ється з ним та штовхає його.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 999637 від 13.04.2023 з доданими до нього матеріалами, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, потерпілу, її представника, свідка, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 встановлено, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України, презумпції невинності.

Обов`язок щодо збирання доказі покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Приписами ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, яке, у відповідності з даною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно з п.14 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність повторюваних в часі інцидентів множинних видів насильства; системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт - це особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Однак, враховуючи обставини справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, оскільки в його діях відсутні ознаки, притаманні домашньому насильству, а наявні ознаки конфлікту, який склався між ним та потерпілою ОСОБА_2 з приводу будинку по АДРЕСА_1 , з травня 2022, що не заперечувалось ОСОБА_1 та потерпілою ОСОБА_2 у судовому засіданні, та підтверджується відповідями ОСОБА_1 з правоохоронних органів за 2022- 2023 щодо його звернень до правоохоронних органів з приводу вчинення протиправних дій зі сторони ОСОБА_2 .

Суд, вважає, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не знайшли свого підтвердження. Невід`ємною складовою інкримінованого адміністративного правопорушення повинно бути таке насильство, яке проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, яке могло завдати чи завдало шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Проте, інспектором СПДН Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Могилою С.С. під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не зібрано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів того, що під час конфлікту, ОСОБА_1 умисно вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно ОСОБА_2 , ображав та погрожував, чим міг завдати психологічну шкоду потерпілій, і що це спричинило наслідки, передбачені п.14 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Жодним із здобутих доказів у справі не підтверджено вчинення ОСОБА_1 такої форми домашнього насильства, як завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , окрім цього, не встановлено, чи викликали дії ОСОБА_1 будь-які наслідки, передбачені п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

З огляду на зазначене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфлікту, не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Таким чином, суд приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.7, 173-2, 247, 283-291 КпАП України, суд

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Кіровограда протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Катерина Сергіївна Юр`єва