ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 549/220/23 Номер провадження 33/814/1581/23Головуючий у 1-й інстанції Крєпкий С. І. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Панченко О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.

з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Орленка Р.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Орленка Романа Едуардовича, подану в інтересах ОСОБА_1

на постанову судді Чорнухинського районного суду Полтавської області від 26 липня 2023 року про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4,124 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого трактористом у СТОВ «Перемога»,-

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваної постанови

Постановою судді Чорнухинського районного суду Полтавської області від 26 липня 2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого трактористом у СТОВ «Перемога», визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536.80 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП за те, що він 01 липня 2023 року о 14:30 год. по вул. Шевченка в с. Гільці Лубенського району Полтавської області, керував автомобілем «Мазда» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився під відеозапис за допомогою газоаналізатора «Drager», що підтверджується тестом №756 від 01 липня 2023 року, результат якого виявився позитивним, оскільки прилад показав 2.45‰ концентрації алкоголю у видихуваному водієм повітрі.

Також, ОСОБА_1 01 липня 2023 року близько 14:30 год. по вул. Шевченка, 25 в с. Гільці Лубенського району Полтавської області, керуючи автомобілем «Мазда» д.н.з. НОМЕР_1 не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з парканом, який належить ОСОБА_2 , що призвело до його пошкодження та після цього залишив місце дорожньо-транспортної пригоди до якої він причетний.

Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення п.2.9, п.12.1 та п.2.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130, ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із постановою судді Чорнухинського районного суду Полтавської області від 26 липня 2023 року, ОСОБА_1 через свого захисника адвоката Орленка Р.Є. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а провадження по справі за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити та постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вченні адміністративних правопорушень передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню з урахуванням положень ст. 36 КУпАП.

Апеляційна скарга обґрунтовується відсутністю в матеріалах справи належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Орленко Р.Є. в судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених в ній, просив її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.

Мотиви суду

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.124 КУпАП (в редакції чинній на час вчинення ДТП) адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Предметом будь-якої ДТП є життя і здоров`я учасників дорожнього руху, транспортні засоби та інші споруди шляхів, які пошкоджені в процесі ДТП, та діяння водіїв й інших учасників дорожнього руху, що привели до ДТП.

Родовим об`єктом адміністративно-правового регулювання у сфері ДТП є суспільні відносини, які посягають на безпеку дорожнього руху, об`єктивна сторона яких передбачає обов`язкове настання наслідків у вигляді майнової шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Основною і обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони будь-якого складу адміністративного правопорушення є наявність вини особи у скоєнні такого діяння.

Відповідно до п.12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Апеляційний суд наголошує, що суд першої інстанції у повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, та вірно встановив наявність у діях ОСОБА_1 вини у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки останній, 01 липня 2023 року близько 14:30 год. по вул. Шевченка, 25 в с. Гільці Лубенського району Полтавської області, керуючи автомобілем «Мазда» д.н.з. НОМЕР_1 не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з парканом, який належить ОСОБА_2 , що призвело до його пошкодження, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди до якої він причетний.

Згідно з п.2.10а у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідно до п.1.10 ПДР України залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

З відеозапису з нагрудної камери працівника поліції чітко вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував того факту, що саме він скоїв наїзд на паркан який належить ОСОБА_2 , після чого залишив місці ДТП.

Більше того, в письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначає, що « Доля вийшов з подвір`я сів до свого автомобіля та розвертаючись здаючи назад в`їхав в ворота задньою частиною автомобіля» (згідно з оригіналом).

У свою чергу, апеляційний суд наголошує, що суд першої інстанції вірно встановив наявність у діях ОСОБА_1 вини як ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, оскільки останній не вжив невідкладних заходів щодо зупинки транспортного засобу і залишення на місці пригоди.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 вини у формі умислу щодо залишення місця дорожньо-транспортної пригоди та відповідно події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, тобто залишення водієм транспортного засобу на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

Відповідно до п.2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями ст.266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п.6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п.7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2‰ алкоголю в крові.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст.268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказані вимоги закону суддею місцевого суду були виконані в повному обсязі.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на сукупність доказів, які були досліджені у повному обсязі, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №008602 від 01 липня 2023 року (а.с.4); направлення на огляд (а.с.8); результати проведення тестування на алкоголь №756 від 01 липня 2023 року, які виявилися позитивними, а саме концентрація алкоголю у видихуваному ним повітрі становила 2,45 ‰, що більш ніж у 12 разів перевищує допустиму норму (а.с.9); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.10); письмові пояснення ОСОБА_2 (а.с.6); відеозапис (а.с.14).

Оцінивши в сукупності зазначені докази, суддя місцевого суду дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується і апеляційний суд.

Натомість, твердження захисника скаржника про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився не на місці зупинки транспортного засобу та через 7 годин після ймовірного ДТП не беруться до уваги апеляційним судом, оскільки огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці ДТП працівники поліції не мали змоги провести так як ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Окрім того, з письмових пояснень свідка ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 в її присутності «пив горілку з бутилки» ( мовою оригіналу, після чого сів за кермо свого транспортного засобу та здійснив наїзд на її ворота, дані пояснення також зафіксовані на відеозапис.

Більше того, з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив факт того, що саме він здійснив дорожню-транспорту пригоду шляхом наїзду на паркан та те, що в цей час знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Жодних зауважень, щодо порушення працівниками поліції порядку та процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не заявляв.

Доводи скаржника, що потерпіла ОСОБА_2 в суді першої інстанції зазначила, що вона умисно повідомила неправдиву інформацію щодо перебування ОСОБА_1 в момент ДТП в стані алкогольного сп`яніння та запевнила суд, що останній до неї приїхав і поїхав будучи тверезим критично оцінюються апеляційним судом, оскільки дані пояснення є суперечливими та не послідовними, не узгоджуються з іншими доказами, які наявні в матеріалах справи, насамперед з письмовими пояснення ОСОБА_2 та з її поясненнями, які зафіксовані на відеозапис, відтак дані обставини не приймаються судом до уваги.

Отже, жодних об`єктивних даних, які б свідчили про відсутність у ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, матеріали справи не містять і в апеляційній скарзі не наведено.

Враховуючи викладене, з огляду на дотримання приписів закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи, вважаю обґрунтованим висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію за ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Так, згідно вимог ст.33 КУпАП стягнення накладається у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчинених правопорушень, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

У свою чергу, стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Судове рішення є належним чином мотивованим та таким, що відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Чорнухинського районного суду Полтавської області від 26 липня 2023 року, щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 та частиною 1 статті 130Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду О.О. Панченко