Справа № 738/101/23
№ провадження 3/738/91/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2023 року місто Мена Чернігівської області

Менський pайонний суд Чеpнiгiвської областi в складі судді Парфененко О. Я., з участю секретаря судового засідання Зубкович Н. Ф., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , pозглянувши справу пpо пpитягнення до адмiнiстpативної вiдповiдальностi за частиною першою статті 164 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої в АДРЕСА_1 , працює продавцем магазину Стольненського СТ,

В С Т А H О В И В:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення від 14 січня 2023 року, ОСОБА_1 протягом грудня 2022 року січня 2023 року, будучи продавцем магазину Стольненського СТ, в селі Стольне по вулиці М. Бурлаки, 10 Корюківського району Чернігівської області, проводила господарську діяльність щодо продажу пива без спеціального дозволу ліцензії, одержання якої, передбачена законом.

ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, зазначила, що працює продавцем у магазині Стольненського споживчого товариства, особисто не здійснює господарську діяльність. Просила закрити провадження у справі.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Частина перша статті 164 КУпАП визначає, що провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

В свою чергу, за змістом частин 1, 2 статті 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, при цьому господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у здійсненні господарської діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійснення без ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Згідно зі статтею 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Абзацом 2 пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» визначено, що господарська діяльність - це діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язана з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська дальність) або без такої мети (некомерційна господарська дальність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої - безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.

Абзацом 2 пункту 3 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що здійснення фізичною особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, чи зареєстрованими юридичними особами та суб`єктами підприємництва - фізичними особами, діяльності, що містить ознаки підприємницької та яка підлягає ліцензуванню, або здійснення без ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, за умови, що отриманий доход не становить великого розміру складу злочину, передбаченого ст. 202 КК, не утворює, а є адміністративним правопорушенням, передбаченим відповідно ст. 164 чи статтями 160, 160-2, 164-3, 177-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення або Декретом Кабінету Міністрів України «Про податок на промисел». Дані роз`яснення застосовуються судом під час розгляду даного адміністративного провадження.

Виходячи з наведеного, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 164 КУпАП, є обов`язкове встановлення наявності в діях особи, яка притягується до відповідальності ознак господарської діяльності, зокрема систематичного характеру таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що охоплюється об`єктивною стороною вказаного правопорушення і повинно бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, який є одним з основних джерел доказів і документом, що офіційно засвідчує факт неправомірних дій, має бути складений уповноваженою на те особою та має містити поряд з даними про особу правопорушника і інші відомості необхідні для вирішення справи.

Водночас, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 248326 від 14 січня 2023 року зазначено, що ОСОБА_1 проводила господарську діяльність щодо продажу пива без спеціального дозволу ліцензії, одержання якої передбачено законом, але будь-які докази, які б підтверджували здійснення ОСОБА_1 такої господарської діяльності, окрім самого протоколу про адміністративне правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, до матеріалів справи не додано жодних доказів реалізації алкогольних напоїв, отримання прибутку особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та будь яких відомостей щодо того, чи є ОСОБА_1 суб`єктом адміністративного правопорушення, а саме фізичною особою, що здійснює підприємницьку діяльність, свідки правопорушення також відсутні.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення неможливо встановити наявність в діях ОСОБА_1 інкримінованого діяння, оскільки диспозиція частини першої статті 164 КУпАП, є бланкетною, а фабула суті адміністративного правопорушення, викладена в протоколі про адміністративне правопорушення, не містить посилання на порушене ОСОБА_1 чинне законодавство України, яке визначає можливість здійснення вказаного в протоколі виду господарської діяльності.

Надавши оцінку зібраним по справі доказам, суд переконаний, що сам протокол про адміністративне правопорушення не є достатнім доказам, який дає підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене частиною першою статті 164 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП відсутність події і складу адміністративного правопорушення є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 164 КУпАП необхідно закрити, згідно з положеннями пункту 1 статті 247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 23, 33, 164, 247, 294 КУпАП, суд

П О С Т А H О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 164 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.Я. Парфененко