Справа № 459/2862/22 Провадження № 3/459/1292/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2023 року суддя Червоноградського міського суду Львівської області Мельникович М. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді матеріали, які надійшли від Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 174601 від 21.10.2022 ОСОБА_1 21.10.2022 о 16:25 год в м. Червонограді по вул. Б. Хмельницького, 34 керував транспортним засобом Peugeot Partner, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, порушення мови); від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в найближчому медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив закрити провадження у справі з підстав відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, а також суду повідомив наступне. 21.10.2022 відносно нього було складено постанову від 21.10.2022 за порушення ч.1 ст. 122 КУпАП. Так, відповідно до постанови серії БАР №6057623 від 21.10.2022, 21.10.2022 року о 16 годині 25 хвилин в місті Червонограді по вулиці Залізничній, 11 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем PEUGEOT PARTNER, д.н.с. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2 рух тільки праворуч, чим порушив п. 8.4. г ПДР (порушення вимог наказових знаків) ч. І ст. 122 КУпАП та наклав штраф у розмірі 340 гривень, який ОСОБА_1 оплатив. Надалі працівники поліції звернули увагу на те, що у порушника почервоніло обличчя, на що ОСОБА_1 повідомив, що хворіє гіпертонічною хворобою і це нормальна реакція на стрес. Але працівники поліції запропонували йому пройти тест на алкоголь. ОСОБА_1 повідомив, що алкоголь не вживав, оскільки приймає медичний препарат, який йому був призначений лікарем. Тоді працівники поліції його запитали чи він відмовляється від проходження огляду, в результаті чого він зрозумів що можна і відмовитися від проходження освідування, що в подальшому і зробив. ОСОБА_1 додав, що він не знав і не розумів, що в такому випадку буде нести відповідальність як за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а працівники поліції йому цього не роз`яснили. В подальшому працівники поліції склали відносно нього протокол від 21.10.2022 за ч.1 ст. 130 КУпАП за порушення вимог п.2.5 ПДР України, вилучили права на водіння транспортними засобами, видали тимчасовий талон, проте не відсторонили від керування транспортним засобом. Місцем складання протоколу та вчинення даного правопорушення у протоколі зазначено АДРЕСА_2 , що за словами ОСОБА_1 не відповідало дійсносності. Він звернув увагу, що у постанові (за ч.1 ст.122 КУпАП) місце вчинення правопорушення вказано АДРЕСА_3 , а в постанові (за ч.1 ст.130 КУпАП) - м. Червоноград, вул. Б. Хмельницького, 34. І це при тому, що дата і час вчинення даних правопорушень (і за ч.1 ст. 122, і за ч.1 ст. 130 КУпАП), які вказані в постанові та протоколі відповідно, 21.10.2022 о 16. 25 год. Також ОСОБА_1 повідомив, що Акт огляду на стан сп`яніння, направлення в медичний заклад та протокол про адміністративне правопорушення йому вручено не було, з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, в тому числі на захисника, він ознайомлений не був. Надалі, ОСОБА_1 повідомив, що проконсультувався із юристами щодо ситуації, яка склалася, та вони порадили йому пройти освідування на стан сп`яніння. Тому останній поїхав у Сокальську міську лікарню, де пройшов огляд, результат якого 0,0% , на підтвердження чого до матеріалів справи долучив копію довідки. ОСОБА_1 також додав, що являється законопослушним громадянином, до адміністративної відповідальності не притягався. Зауважив, що на утриманні у нього є двоє неповнолітніх дітей, підтвердження чого міститься в матеріалах справи, і це при цьому, що офіційно він не працює, а має лише неофіційні доходи (підробітки). Тому накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу, який передбачений санкцією даної статті, а також позбавлення його на тривалий строк права керування транспортним засобом призведене до відсутності засобів для існування його сім`ї та матеріального забезпечення неповнолітніх дітей.

Захисник порушника адвокат Пилип`як В. Р. зауважив, що аналізуючи положення КУпАП у взаємозв`язку між собою, а також з положеннями відомчих інструкцій, які регулюють питання проходження огляду на стан сп`яніння та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення (Порядок направлення водіїв транспортних засобів дія проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 року; Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджену наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року), можна прийти до висновку, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, повинен проводитися співробітниками поліції у певній послідовності, шо встановлена в Законі, а саме починатися з відсторонення водія, щодо якого є підстави вважати, шо він знаходиться в стані сп`яніння, після, пропозиція проходження огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу і тільки в разі відмови особи віл освідування на місці або незгоди з результатами такого огляду, направлення правопорушника в заклад охорони здоров`я. На думку захисника, вказані норми закону мають імперативний характер, а тому, порушення зазначеного порядку, зокрема, послідовності його проведення або не проведення у точній відповідності з законом, тягне за собою недійсність результатів такого огляду. Також захисник вказав на те, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспорним засобом, зокрема, на відеозаписі, доданому до адміністративних матеріалів такий факт не зафіксований. Разом з цим, захисник звернув увагу на те, що матеріали справи містять суперечливі відомості про місце вчинення адміністративного правопорушення, з огляду на те, що місцем складання протоколу та вчинення правопорушення за ст. 130 КУпАП 21.10.2022 о 16.25 у протоколі зазначено вулицю Б. Хмельннцького, 34 у м.Червонограді, а у постанові від 21.10.2022, складеної за порушення ч.1 ст.122 КУпАП, місцем вчинення правопорушення 21.10.2022 року о 16:25 вказано м. Червоноград, вул. Залізнична, 11. Відтак, захисник наголошує на тому, що склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом. Окрім цього, захисник звернув увагу, що додане до матеріалів справи відео не є цілісним (повним) та безперервним, на відео не вбачається ознак характерних для алкогольного сп`яніння, а відеозапис проведений тільки частково, тривалістю 1 хв. 16 сек., тому такий запис не може слугувати належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки суперечить вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженій наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026. Також матеріалами справи не підтверджується, що перед початком огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 здійснювалося роз`яснення прав і обов`язків, зокрема не роз`яснено йому право скористатися правовою допомогою, і як наслідок, фактично працівники поліції позбавили його можливості скористатися такою. Захисник вважає, що такі дії працівник поліції вчинив умисно для того, щоб скористатися необізнаністю ОСОБА_1 у порядку проведення вказаної процедури та складання, пов`язаних з цим, документів. Окрім цього, захисник вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі, в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи. Серед іншого, захисник наголосив на тому, що відповідно до ст. 266 КУпАП передбачено обов`язок працівників поліції відсторонити водія від управління транспортним засобом. Проте цього зроблено не було. Працівники поліції вилучили у ОСОБА_1 тільки водійське посвідчення, не відсторонили його від управління автомобілем та не вжили будь - яких заходів, щоб зупинити адміністративне правопорушення (надалі ОСОБА_1 здійснював поїздки на автомобілі в лікарню та в поліцію), за яке відносно нього було складено протокол за ст.130 КУпАП, що, на думку захисника, засвідчує відсутність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та наявність у працівників поліції певних провокативних дій. Таким чином, враховуючи всі вищевказані доводи, аргументи, а також процесуальні порушення просив провадження у даній справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доводи особи, щодо якої розглядаються дані адміністративні матеріали та його захисника, дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши докази в їх сукупності, суддя встановив наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 1-2 ст. 7 КУпАП).

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді відмови від проходження огляду на стан сп`яніння особою, що керує транспортним засобом, необхідно з`ясувати чи дійсно особа відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Так, судом встановлено, що згідно з інформацією, зафіксованою в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 174601 від 21.10.2022, ОСОБА_1 21.10.2022 о 16:25 год в м. Червонограді по вул. Б. Хмельницького, 34 керував транспортним засобом Peugeot Partner, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, порушення мови); від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в найближчому медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху,

Проте, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є достатнім доказом вчинення адміністративного правопорушення за відсутності інших належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження вини особи.

Так, до матеріалів справи додано диск із 2 ма відеофайлами, один з яких не відтворювався, а інший відеофайл був досліджений судом в судовому засіданні. З даного відеозапису судом встановлено, що ОСОБА_1 запропоновано на місці зупинки пройти тест на газоаналізаторі Драгер на стан сп`яніння, на що останній відмовився та йому було запропоновано пройти освідуванння в найближчій лікарні - ЧМР, на що останній повідомив, що не вживав алкоголь, оскільки вживає ліки від тиску і тому до лікарні їхати не бажає. Наслідки відмови від проходження освідування працівником поліції ОСОБА_1 роз`яснено не було. В подальшому працівник поліції лише повідомив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР, без роз`яснення про що йдеться.

Поряд з цим, відомості, що містяться на дослідженому відеофайлі і стосуються обставин справи не підтверджують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки розпочинаються із моменту, коли ОСОБА_1 стоїть біля автомобіля і йому працівники поліції пропонують пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння.

На це звертав увагу порушник та його захисник стверджуючи, що працівниками поліції до адміністративних матеріалів не додано жодних доказів керування ОСОБА_1 21.10.2022 у м. Червонограді по вул. Б. Хмельницького, 34 транспортним засобом.

Проте з матеріалів справи вбачається, що 21.10.2022 порушник був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху, за результатами чого щодо нього було складено постанову серії БАР №6057623 від 21.10.2022, з якої вбачається, що ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, оскільки він 21.10.2022 о 16.48 не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2 рух тільки праворуч, чим порушив п. 8.4г Правил дорожнього руху. В постанові зазначено місце розгляду справи та місце скоєння адміністративного правопорушення: м. Червоноград, вул. Залізнична, 11. Відтак, на порушника було накладено адміністравтине стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень, який був сплачений порушником, на підтвердження чого до матріалів справи долучено копію фіскального чека від 25.10.2022, що підтверджує оплату такого.

Про даний факт також зазначено і у рапорті інспектора Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області від 21.10.2022, який доданий до даних адміністративних матеріалів.

Отже, судом виявлені розбіжності, які містяться в постанові серії БАР №6057623 від 21.10.2022 та в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 174601 від 21.10.2022, а саме щодо місця вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у постанові місцем розгляду справи та вчинення адміністративного правопорушення вказано м. Червоноград, вул. Залізнична, 11, а в протоколі м. Червоноград, вул. Б. Хмельницького,34.

Свідки, які б могли підтвердити чи спросувати вказані обставини справи у протоколі не зазначені.

Інших доказів, окрім протоколу, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 вищевказаним транспортним засобом 21.10.2022 саме у м. Червонограді по вул. Б. Хмельницького, 34 матеріали справи не містять, а із відеозапису, який міститься у матеріалах даної справи, цього встановити не вдалося.

Таким чином, судом не встановлено, а працівниками поліції не доведено факт керування ОСОБА_1 вищевказаним транспортним засобом 21.10.2022 саме у м. Червонограді по вул. Б. Хмельницького, 34.

Також суд звертає увагу на те, що підставою для пропозиції пройти освідування на стан сп`яніння у протоколі про адміністративне правоворушення зазначено наявність зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, порушення мови, а на відеозаписі, який доданий до матеріалів справи, праціник поліції повідомив порушнику лише такі ознаки: запах алкоголю з порожнини рота та зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, що свідчить про внесення до протоколу неправдивих даних. Варто також вказати, що ознак порушення мови чи зміни забарвлення шкірного покриву обличчя із вказаного відеозапису не вбачається.

Окрім цього, із дослідженого відеозапису судом було встановлено, що порушнику не було роз`яснено наслідки відмови від проходження освідування на стан сп`яніння. ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що працівник поліції йому сказав, що він може відмовитися від проходження освідування. Проте ОСОБА_2 стверджує, що він не знав і не розумів, що в такому випадку буде нести відповідальність як за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Суд вважає, що такими діями працівник патрульної поліції певною мірою спровокував ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Такі дії працівника поліції були спрямовані не на усунення та припинення адміністративного правопорушення, як цього вимагають вимоги Закону України «Про Національну поліцію», а навпаки на вчинення дій спрямованих на вчиненням останнім адміністративного правопорушення та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що відбулась певна провокація з боку працівника поліції щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви» зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування. При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Згідно з ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу, серед інших, є запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Отже, з аналізу даної статті вбачається, що з метою усунення небезпеки, що виникає при керуванні транспортним засобом особою, відносно якої є підозра, що така перебуває у стані сп`яніння, законодавством передбачена необхідність відсторонення зазначених осіб від керування транспортними засобами.

У даному випадку працівники поліції також повинні були відсторонити порушника від керування транспортним засобом, проте цього зроблено не було. Докази відсторонення вищевказаного водія від керування транспортним засобом матеріали справи не містять.

Таким чином, працівники поліції, не відсторонивши водія від керування транспортним засобом, хоча і вилучивши посвідчення водія, проте надавши останньому тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, фактично надали йому можливість продовжувати керувати таким транспортним засобом, при тому, що у водія (на думку працівників поліції) були виявлені ознаки сп`яніння, що свідчить про невідповідність дій працівників поліції нормам КУпАП.

Також ОСОБА_1 повідомив суду, що вже після складення протоколу проконсультувався із юристами, і зрозумів всі наслідки, у зв`язку із чим самостійно звернувся до медичного закладу з метою освідування на стан сп`яніння, на підтвердження чого він долучив до матеріалів справи довідку, видану Сокальською районною лікарнею, у тому, що він 21.10.2022 о 20.00 год пройшов освідування на стан сп`яніння, результат тестування -0,0 %. Такі його дій звичайно свідчать про бажання довести відсутність своєї вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення. Проте суд не бере до уваги таку довідку, оскільки вона не містить неохідних реквізитів документу, зокрема, дати її складання та вихідного номера, у зв`язку із чим являється недопустимим доказом. Поряд із цим, суд враховує і те, що у вину порушнику ставиться не керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (п.2.9а ПДР), а відмова від проходження освідування (п.2.5 ПДР), а тому проходження освідування за власним бажанням не має правового значення при розгляді даної справи.

Разом із вищевикладеним, при ухваленні постанови суд враховує те, що на утриманні у ОСОБА_1 є двоє неповнолітніх дітей, він офіційно він не працює, а має лише неофіційні доходи (підробітки), а також те, що накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу, який передбачений санкцією даної статті, а також позбавлення його на тривалий строк права керування транспортним засобом призведене до відсутності засобів для існування його сім`ї та матеріального забезпечення неповнолітніх дітей.

Згідно з ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи вищевикладене, слід зазначити, що зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Отже, вищезазначені порушення, допущені при оформленні даних матеріалів про адміністративне правопорушення, позбавляють суд можливості встановити вину ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП. Наведені факти свідчать про неналежність доказів у справі, які не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема, стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину, але і в оформлені у такий спосіб, який викликає сумніви щодо об`єктивності і повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, які містять формальний (провокативний) характер з метою притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Таким чином, дослідивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, що викладені у протоколі, не підтверджені у судовому засіданні та спростовуються дослідженими судом доказами.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з вищевикладеним судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ч.1 ст. 130, ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М. В. Мельникович