провадження № 33/824/747/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Березовенко Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Харчука Олександра Петровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Подільського районного суду м. Києва від 12 грудня 2022 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 12 грудня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Харчук Олександр Петрович, в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що лікар-нарколог діагностував у ОСОБА_1 стан наркотичного сп`яніння без проведення обов`язкових лабораторних досліджень. Вказує, що з висновку лікаря-нарколога № 005655 від 12 жовтня 2022 року та акту огляду № 005655 від 12 жовтня 2022 року вбачається, що стан наркотичного сп`яніння у водія було діагностовано клінічно. Вважає, що огляд ОСОБА_1 проведений з порушенням п.7 та п. 15 розділу 3 Інструкції №1452/735 від 09 листопада 2015 року та є недійсним в силу положень п. 22 розділу 3 Інструкції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року та ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Апелянт також вважає, що суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою той факт, що стан наркотичного сп`яніння, діагностований у водія лікарем-наркологом, спростовується результатами лабораторного дослідження з медичної лабораторії "Діла" від 13 жовтня 2022 року, з яких вбачається, що у сечі ОСОБА_1 не виявлено такої наркотичної речовини, як марихуана.

Також апелянт звертав увагу апеляційного суду на те, що, працівники поліції під час виконання своїх службових обов`язків порушили вимоги Інструкції № 1026, оскільки неодноразово примусово вимикали відео реєстратори, а також не зафіксували всі обставини події, зокрема усієї процедури проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я та оформлення адміністративного матеріалу відносно апелянта.

Окрім того, вказував, що під час розгляду справи судом першої інстанції сторона захисту зазначала, що працівники патрульної поліції перед ввімкненням нагрудних відео реєстраторів не попередили ОСОБА_1 про застосування щодо нього такого превентивного заходу.

Апелянт зауважував, що наявний в матеріалах справи відеозапис не міг бути визнаний судом першої інстанції належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Окрім вищевикладеного, апелянт звертав увагу апеляційного суду на те, що всупереч вимогам чинного законодавства суть адміністративного правопорушення, викладена в протоколі про адміністративне правопорушення серія ААД № 376267 від 12 жовтня 2022 року не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відповідальність за керування водієм транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння не передбачено. Вважає, що такий протокол слід визнати неналежним та недопустимим доказом. При цьому апелянт, посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Карелін проти Російської Федерації», також зазначав, що протокол не може визнаватися доказом у справі про адміністративне правопорушення.

У апеляційній скарзі також наголошено на тому, що в розумінні ст. 251 КУпАП рапорт не може вважатися належним і допустимим доказом учинення адміністративного правопорушення та, разом з цим, відповідно до п.2.2.9 Інструкції з діловодства в системі МВС України від 23 серпня 2012 року № 747 належить до внутрішніх документів МВС України.

Зазначає, що зважаючи на усталену практику ЄСПЛ,сторона захисту вважає, що суд першої інстанції, надаючи оцінку доводам сторони захисту, викладеним у клопотанні про закриття провадження в справі, за відсутності сторони обвинувачення, у разі прийняття рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим, свідчить про те, що суд неодмінно перебрав на себе обов`язки щодо підтримання обвинувачення, що є порушенням вимоги безсторонності та є порушенням ст. 6 Конвенції.

У судовому засіданні апелянт та його захисник, посилаючись на доводи апеляційної скарги, просили апеляційну скаргу задовольнити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши апеляційні доводи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню із закриттям провадження у справі з таких підстав.

Так, згідно оскаржуваної постанови 12 жовтня 2022 року о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Ford escort, д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві, по вул. Верхній Вал, буд. 58, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, поведінка що не відповідала обстановці, сповільненість мови, неприродна блідість. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у КМНКЛ "Соцеотерапія", Bисновок - перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, тобто, вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У обґрунтування підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції взяв до уваги протокол про адміністративне правопорушення серії ААД 376267 від 12.10.2022 року, висновок КНП "КМНКЛ "Соціотерапія", відеозапис бодікамери № 470444.

Однак, суд апеляційної інстанції з таким висновком суду першої інстанції погодитися не може, зважаючи на таке.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 ст.130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Постанова суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам, оскільки суд не дав належної оцінки наявним у справі доказам, не оцінив їх відповідність вимогам законодавства та всупереч наведеним вимогам КУпАП прийняв необґрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення, зважаючи на таке.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст.266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою КМ України № 1103 від 17 грудня 2008 року та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС і МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Згідно ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Водночас відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Тобто, огляд особи на стан наркотичного сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, відбувається виключно у медичному закладі, а не поліцейським на місці зупинки.

Порядок огляду водія на стан наркотичного сп`яніння врегульований розділом ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Згідно п.п.3-4 розділу ІІІ цієї Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я з метою встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Згідно п.п.7-8 розділу ІІІ цієї Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове, а метою такого лабораторного дослідження є виявлення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої

ємності зберігається протягом 90 днів (п.10 розділу ІІІ Інструкції).

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу (п.п.12-13 розділу ІІІ Інструкції).

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (п.15 розділу ІІІ Інструкції).

Відповідно до положень п.22 розділу ІІІ вказаної Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної інстанції щодо невідповідності висновку лікаря-нарколога № 005655 від 12 жовтня 2022 року вимогам вищевказаних положень Інструкції та помилковості висновку суду першої інстанції щодо прийняття такого доказу, як доказу вини апелянта у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у зв`язку із виявленням працівником поліції у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, останній у встановленому законом порядку був доставлений до медичного закладу для проведення медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

При цьому, лікар-нарколог запропонував йому для проведення лабораторного дослідження з метою виявлення речовин, що спричинили стан наркотичного сп`яніння, здати зразок біологічного середовища - сечу. ОСОБА_1 , посилаючись на відсутність у нього фізіологічної потреби (позивів) до сечовипускання сечу здати не зміг.

Заключний діагноз «Стан сп`яніння внаслідок вживання канабіноїдів» ОСОБА_1 встановлено за результатами зовнішнього огляду і виявлення клінічних ознак наркотичного сп`яніння.

Отже, огляд ОСОБА_1 у медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння проведений з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року. Зокрема з порушенням п.п.7-8 розділу ІІІ Інструкції, яка вказує на обов`язковість проведення лабораторних досліджень для визначення наркотичного засобу або психотропної речовини з метою виявлення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та помилково взяв до уваги висновок № 005655 від 12 жовтня 2022 року про результати медичного огляду на стан сп`яніння, який не відповідає вищевказаній Інструкції, а отже, не є належним доказом перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння.

Такий висновок повністю відповідає змісту ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року, які чітко вказують на необхідність застосування або спеціальних технічних засобів, або лабораторних досліджень для встановлення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння у водія.

При цьому апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що предметом лабораторного дослідження може бути не тільки сеча, а й слина, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а також кров (п.п.12-13 розділу ІІІ Інструкції).

Будь-яких відомостей щодо неможливості лікаря взяти вказані біологічні зразки у водія з огляду на неможливість отримати сечу, матеріали справи не містять.

Окрім того, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги щодо того, що всупереч вимогам чинного законодавства суть адміністративного правопорушення, викладена в протоколі про адміністративне правопорушення серія ААД № 376267 від 12 жовтня 2022 року не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відповідальність за керування водієм транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння не передбачено.

Так, відповідно до п.9 розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за № 1496/27941), при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Натомість, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 376267 від 12 жовтня 2022 року, який міститься в матеріалах справи, суть адміністративного правопорушення не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч.1 статті 130 КУпАП, за якою складено протокол.

За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення серія ААД № 376267 від 12 жовтня 2022 року також не може бути належним та достатнім доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, під час перегляду справи апеляційним судом встановлено, що огляд ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я на стан наркотичного сп`яніння проведений з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року.

При оцінці доводів апеляційної скарги відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Так згідно ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що сукупністю наявних у справі доказів, які не відповідають закону, не є переконливими, достатньо вагомими і узгодженими між собою, а відтак викликають у суду обгрунтований сумнів, не доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КупАП.

Згідно з ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин апеляційний суд прийшов до висновку, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали справи, не звернув увагу на наявні порушення норм чинного законодавства, що призвело до помилкового висновку щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом, та залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення тощо, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

Отже, враховуючи вказані факти в їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що судове рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, а відтак підлягає скасуванню, а провадження в справі - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України в зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому, вставновивши відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі, апеляційний суд не вбачає необхідності надавати оцінку іншим доводам апелянта.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Харчука Олександра Петровича, подану в інтересах ОСОБА_1 ,- задовольнити.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 12 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок - скасувати.

Винести нову постанову, якою провадження в справі - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Березовенко