П О С Т А Н О В А

іменем України

27 червня 2023 року м. Шаргород

Справа №152/885/23

Провадження №№3/152/461/23

Суддя Шаргородського районного

суду Вінницької області Славінська Н. Л.,

з участю особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козлівка Шаргородського району Вінницької області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Шаргородським РВ УМВС України 01.03.2012 року, зі слів: з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не є особою з інвалідністю, не є пенсіонером,

- за ч.2 ст.187 КпАП України,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №774156 від 05.06.2023 року, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КпАП України, а саме, в тому, що дослівно до протоколу, «05.06.2023 року о 01:12 годині в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 , який відповідно до рішення Шаргородського районного суду перебуває під адміністративним наглядом, на момент перевірки був відсутній по місцю свого проживання, чим порушив встановлених судом обмежень повторно протягом року».

Частиною 1 ст.276 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно з протоколами про адміністративне правопорушення, місцем вчинення адміністративного правопорушення зазначено с. Козлівка Жмеринського району Вінницької області.

Означена справа про адміністративне правопорушення підсудна Шаргородському районному суду Вінницької області на підставі ст.276 КУпАП.

Так, відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 року №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», яка набрала чинності 19.07.2020 року, в Україні утворено 136 нових та ліквідовано 490 районів, в тому числі, ліквідовано Шаргородський район Вінницької області та утворено Жмеринський район (з адміністративним центром у м. Жмеринка) та Тульчинський район (з адміністративним центром у м. Тульчин) у складі територій територіальних громад, визначених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3.1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року№807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року№64/2022«Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року№2102-IX.

ОСОБА_2 входить до територіальної юрисдикції Шаргородського районного суду, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року.

Відтак, справа про адміністративне правопорушення підсудна Шаргородському районному суду.

В суді ОСОБА_1 пояснив, що постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 24.01.2023 року йому встановлено обмеження адміністративного нагляду, зокрема, у виді заборони відлучатися з будинку, де він проживає в період з 24 години до 05 години щоденно. У час, коли за місцем його проживання прибули працівники поліції, зокрема 05.06.2023 року о 01 годині 12 хвилин, він не покидав місце свого проживання, а знаходився в будинку, оскільки діяла комендантська година. Він не чув, що прибули поліцейські для перевірки, оскільки в цей пізній час доби спав, а останні не постукали у будинок, не викликали його на вулицю, а також не зателефонували йому та не перевірили якимсь іншим чином, що він знаходився у будинку.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч.1 ст.251 КУпАП).

Відповідно до ст.256 КпАП України, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, об`єктом правопорушення, передбаченого ст.187 КпАП України, є суспільні відносини у сфері здійснення адміністративного нагляду за окремими категоріями раніше судимих осіб.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», адміністративний нагляд це система тимчасових примусових профілактичних заходів спостереження і контролю за поведінкою окремих осіб, звільнених з місць позбавлення волі, що здійснюються органами Національної поліції.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах: 1) неявка за викликом органу Національної поліції у вказаний термін і ненадання усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням правил адміністративного нагляду; 2) неповідомлення працівників Національної поліції, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця роботи чи проживання або про виїзд за межі району (міста) у службових справах; 3) порушення заборони виходу з будинку (квартири) у визначений час, який не може перевищувати восьми годин на добу; 4) порушення заборони перебування у визначених місцях району (міста); 5) нереєстрація в органі Національної поліції. Суб`єкт адміністративного проступку особливий (особа, яка знаходиться під адміністративним наглядом).

Так, частиною 2 статті 187 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вони вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Суд констатує, що до протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодного доказу, передбаченого ч.1 ст.251 КУпАП, на підтвердження відсутності ОСОБА_1 за місцем проживання під час перевірки 05.06.2023 року о 01.12 годині.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків відсутності ОСОБА_1 за місцем проживання під час перевірки 05.06.2023 року о 01.12 годині, а також не додано показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, який би підтверджував факт адміністративного правопорушення.

Додану до протоколу про адміністративне правопорушення копію довідки АРМ 102 (а.с.2), суд не може прийняти до уваги у якості доказу, встановленого ст.251 КУпАП, оскільки вона не відповідає критеріям до доказів, передбачених вказаною нормою, зокрема, не містить будь-яких фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановив наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відтак, зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №774156 не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки протокол не містить усіх відомостей, передбачених вказаною нормою закону, зокрема, свідків правопорушення (а.с.1).

На переконання суду, протокол про адміністративне правопорушення, в розумінні ст.251 КУпАП, за своєю правовою природою не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви у суду.

Частина 2 ст.251КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на уповноважених осіб, визначених ст.255 КУпАП.

У даному випадку, поліцейський у протоколі про адміністративне правопорушення вказав, що ОСОБА_1 , щодо якого встановлення обмеження адміністративного нагляду, був відсутній за місцем проживання під час перевірки, однак жодних доказів на підтвердження цього не додав.

Виходячи з наведеного, вважаю, що в протоколі про адміністративне правопорушення не доведено винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КпАП України.

Відтак, суд вважає, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення обставини не підтверджені доказами, тому суд робить висновок про те, що матеріали справи не містять належних, допустимих доказів того, що ОСОБА_1 був відсутнім за місцем проживання під час перевірки поліцейським порядку відбування ним адміністративного нагляду, а його заперечення щодо факту адміністративного правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відразу при його складанні є обґрунтованими, тому заслуговують на увагу.

Оскільки обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви тлумачаться на користь обвинуваченої особи (ст.62 Конституції України), виходячи з того, що в матеріалах справи відсутні достатні та допустимі докази, які б поза розумним сумнівом свідчили про те, що ОСОБА_1 порушив правила адміністративного нагляду, суд вважає, що в діях останнього відсутній елементи об`єкту та об`єктивної сторони правопорушення, що є необхідним для кваліфікації її дій за ч.2 ст.187 КУпАП.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Оскільки матеріали справи не містять доказів, які об`єктивно підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КУпАП, то відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого вказаною нормою.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму дії або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.2 ст.187 КУпАП України, суд виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, враховуючи вимоги до доказів та доказування, встановлені у ст.251 КУпАП суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у винуватість органом поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КУпАП.

Пунктом 1 частини 1 ст.247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, суд враховує вимоги ч.1 ст.284 КУпАП, відповідно до якої за наслідками розгляду по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до ч.2 ст.284 КУпАП, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Отже, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, допитавши ОСОБА_1 , вважаю, що справу по обвинуваченню останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КУпАП, слід закрити за відсутністю події і складу цього адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п.7 ч.1 ст.247, ст.ст. 283, 284, 294 КпАП України,

постановив:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 по обвинуваченню у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КУпАП, закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: