Справа № 177/1724/23
Провадження № 3/177/1152/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 листопада 2023 року

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М. В. розглянувши матеріали, які надійшли від Полку ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

працюючого водієм паливозаправника ВЧ НОМЕР_1 ,

зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

23.08.2023 о 08:40 год на 114 км автошляху Н-11 біля с. Мусіївки Криворізького району Дніпропетровської області (в межах території Лозуватської ОТГ Криворізького району Дніпропетровської області), ОСОБА_1 , керував вантажним автомобілем марки ЗИЛ 131 днз НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, що встановлено на підставі огляду проведеного на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер», результат огляду 1,19 проміле, про що свідчить тест 1301.

В ході судового засідання захисник ОСОБА_1 адвокат Харчук О.П., просив суд закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування клопотання захисник вказував, що враховуючи спеціальний статус ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, його огляд на стан сп`яніння мав бути проведений військовою службою правопорядку чи командиром, згідно ст. 266-1 КУпАП. Вимога інспектора поліції до ОСОБА_1 про проходження огляду на стан сп`яніння є безпідставною, незаконною та необґрунтованою, а результати огляду в силу приписів ст. 266-1 КУпАП є недійсними, що на переконання сторони захисту ОСОБА_1 вказує на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Крім цього, захисник вказував на те, що ОСОБА_1 діях в стані крайньої необхідності, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності, виключає ознаку його вини, адже ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби, наказ по забезпеченню та посиленню обороноздатності держави, шляхом швидкого та оперативного забезпечення військової техніки пальним, забезпечуючи суверенітет та територіальну цілісність України. Захисник вважав вказане самостійною підставою для закриття провадження по справі.

Розглядаючи справу по суті, вислухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимогами ст. 280 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Особлива частина КУпАП містить глави, що об`єднують в собі правопорушення, що посягають на певний однорідний вид суспільних відносин. Так, глава 10 КУпАП «Адміністративні правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку», передбачає ряд складів правопорушень, що посягають на встановлений у державі порядок використання транспорту та зв`язку.

Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Тобто, Правила дорожнього руху в Україні, встановлюють єдиний порядок дорожнього руху в Україні, при цьому такий порядок поширюються на всіх водіїв, в тому числі військовослужбовців.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України №1306 від 10.10.2001зі змінами, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 ст. 130 КУпАП, серед іншого, передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з п.п.1, 2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за № 1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння водіїв транспортних засобів, на національному рівні закріплений у КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 №1395, зареєстрована в Мінюсті України 10.11.2015 №1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрована в Мінюсті України 11.11.2015 за № 1413/27858) і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМУ 17.12.2008 № 1103, з наступними змінами).

Вказаний порядок проходження огляду на стан сп`яніння є загальним для всіх водіїв транспортних засобів, в тому числі для військовослужбовців, які є водіями, тобто керують транспортними засобами.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІІ Положення про патрульну службу МВС, затвердженого наказом МВС України № 796 від 02.07.2015, патрульна служба відповідно до покладених на неї завдань здійснює: цілодобове патрулювання території обслуговування з метою забезпечення належної охорони громадського порядку, громадської безпеки та контролю за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки; самостійне виявлення правопорушень, під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством, звертає увагу на правопорушення з метою їх запобігання, припинення, документування і притягнення до відповідальності. Відповідно до ст. 255 КУпАП, саме на уповноважених посадових осіб органів Національної поліції, покладено складення протоколів за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, вона визначає адміністративним правопорушенням, серед іншого, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Розділ же 13-Б особливої частини КУпАП, що має назву «Військові адміністративні правопорушення», містить склади військових адміністративних правопорушень, тобто правопорушень, що посягають на встановлений законодавством порядок проходження військової служби. Серед таких правопорушень, зокрема ст. 172-20 КУпАП. Диспозиція вказаної статті передбачає адміністративну відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Тобто, відповідальність за вказаною статтею, має місце лише у випадку вчинення вказаного правопорушення спеціальним суб`єктом військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом, а об`єктом посягання в даному випадку є відносини що виникають при несенні військової служби. З метою підтвердження наявності чи відсутності у вказаних осіб ознак сп`яніння, ст. 266-1 КУпАП визначені суб`єкти уповноважені проводити огляд вказаних осіб на стан сп`яніння.

Однак, диспозиція вказаної статті (ст. 172-20 КУпАП) не охоплює такий об`єкт посягання, як суспільні відносини на транспорті, дотримання водієм військовослужбовцем правил дорожнього руху. Вказані правопорушення закріплені в главі 10 КУпАП, а особами уповноваженими на їх виявлення, припинення, складення протоколів (або постанов) у справах про адміністративні правопорушення, в тому числі з проведення огляду на стан сп`яніння, є серед іншого працівники Національної поліції України.

Беручи до уваги викладене, суд критично оцінює доводи захисника про те, що вимоги працівника поліції про проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 є незаконними та безпідставними, оскільки такі вимоги ґрунтувалися на законі та повноваженнях з виявлення, фіксації та припинення правопорушень на транспорті, адже в даному випадку ОСОБА_1 є не лише військовослужбовцем, а й водієм транспортного засобу, учасником дорожнього руху, який мав дотримуватися Правил ПДР України визначених в Україні, що поширюються на всіх без виключення водіїв. Огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проведено в порядку визначеному ст. 266 КУпАП, уповноваженим на те суб`єктом, а саме працівником поліції, уповноваженим на виявлення та припинення правопорушень на транспорті, відповідно до визначеної законом процедури.

Більш того, відповідно до ч.1 ст. 15 КУпАП, військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. Однак, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

В даній справі, розглядаючи справу лише в межах переданого на розгляд суду протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд не встановлює наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а лише встановлює факт наявності у його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає вину ОСОБА_1 доведеною поза розумним сумнівом, та приходить до висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за ознаками - керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 290954 від 23.08.2023 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, складеним уповноваженою особою, в якому викладені обставини вчиненого правопорушення, зокрема факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, підписаний ОСОБА_1 який зауважень до протоколу не надав, обставин викладених у ньому не заперечив. Протокол містить відмітку про вилучення посвідчення водія та отримання ОСОБА_1 тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом.

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого, огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запахом алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Огляд проводився за допомогою приладу «Алкотестер 6820 зав. № ARHК-0270», результат якого склав 1,19 проміле, про що свідчить чек приладу № ARHJ-0270 з результатом 1,19 проміле. Огляд фіксувався на нагрудний відеореєстратор.

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського інспектора, на якому зафіксовано факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 на блокпості. Під час перевірки документів водія, спілкування з ним, працівником поліції виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 , що озвучені водієві. На відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 не заперечував факту вживання алкоголю напередодні ввечері, погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою газоаналізатора, результат якого склав 1,19 проміле. Водій ОСОБА_1 вказав, що з результатом огляду згоден, просив не повідомляти про вказаний факт командування частини, вживав заходів для вирішення питання без складення протоколу про адміністративне правопорушення, пропонував працівникам поліції «домовитися на місці», у зв`язку з чим був попереджений про можливість притягнення до кримінальної відповідальності. Водію ОСОБА_1 було роз`яснено його процесуальні права, водій відсторонений від права керування транспортним засобом, шляхом передання права керування тверезому водію, теж військовослужбовцю ОСОБА_2 , що їхав в автомобілі разом з ОСОБА_1

- рапортом працівника поліції, який містить виклад обставин виявлення правопорушення та результати проведеного огляду на стан сп`яніння;

Відповідно до довідки з адміністративної практики, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортним засобом.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів сторони захисту, щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів сторони захисту, про дію ОСОБА_1 в умовах крайньої необхідності, у зв`язку з виконанням військового обов`язку в умовах воєнного стану, зокрема обов`язку з забезпечення постачання палива до військових частин, суд їх розцінює критично.

Так, відповідно до ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

За обставинами даної справи встановлено, що ОСОБА_1 дійсно є військовослужбовцем, водієм паливозаправника ВЧ НОМЕР_1 , відповідно зобов`язаним утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю (ст. 241 розділу 6 Статуту ВС ЗСУ, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України»), в умовах триваючої збройної агресії росії проти України, усвідомлювати важливість своєї професії для забезпечення боєздатності техніки, з метою відсічі агресора, але допустив вживання алкоголю, сів за кермо військового автомобілю, наражаючи на небезпеку не лише себе, а й пасажирів, учасників дорожнього руху, створюючи небезпеку для військового майна.

В даній ситуації, на переконання суду, ОСОБА_1 не перебував у стані крайньої необхідності, оскільки він вирушив на військовому автомобілі у планову поїздку, маючи дорожній лист на поїздку Херсон-Запоріжжя, Запоріжжя-Херсон, мав можливість уникнути вчинення вказаного правопорушення, шляхом повідомлення керівництва про вживання алкоголю та відповідно неможливість керування транспортним засобом 23.08.2023, але не зробив цього. Більш того, в автомобілі під його керуванням, перебував інший військовий ОСОБА_2 , якому й було передано право керування автомобілем після відсторонення від такого права ОСОБА_1 . Саме ОСОБА_2 , згідно дорожнього листа, виконав роботи за ним. Вказане свідчить про відсутність стану крайньої необхідності.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для закриття провадження по справі на підставі п. 4 ч.1 ст. 247 КУпАП.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, керуючись ст. 15 КУпАП, суд враховує характер вчиненого адміністративного правопорушення, його суспільну небезпечність, зокрема його небезпечність не лише для ОСОБА_1 , а й для оточуючих, особу ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, але враховуючи безальтернативність санкції ст. 130 КУпАП, вважає за необхідне піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу в межах санкції даної статті з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно ст.40-1КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 25, 27, 30, 40-1, 130 ч. 1, 283, 284, 289 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення за цим законом у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 305 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу (не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення), постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Повний текст постанови складено та оголошено о 12:45год 14.11.2023.

Суддя М.В. Березюк