Справа № 128/1791/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Васильєва Т.Ю., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

10.05.2023 ПОГ СВГ Вінницького РУП майором поліції Безносюком Д.А. складено протокол про порушення ОСОБА_1 ч. 1 ст. 164 КпАП України, а саме, що він 10.05.2023 о 15:30 год на узбіччі дороги Стрий-Знам`янка поблизу населеного пункту с. Писарівка здійснював торгівлю виробами з дерева без відповідних на те документів.

Для розгляду наданих матеріалів в суді особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, однак подав заяву, в якій просив справу розглянути без нього. Згідно поданої заяви, а також раніше поданої заяви, вину не визнає, вказує, що він безробітний, проживає в житлі тещі, власного не має нічого, на його утриманні двоє неповнолітніх дітей та непрацездатна теща. Через брак коштів вимушений був взяти свої вироби, які були зроблені для власних потреб, та продати. Приїхавши на дорогу, виїзд з м. Вінниці на м. Немирів, вирішив стати на узбіччі та через декілька хвилин приїхали співробітники поліції та сказали, що не можна там торгувати, так як він може створити аварійну небезпечну ситуацію. Протокол підписав будучи розгубленим.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення - передбаченої нормами права сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.

Статтею 164 ч. 1 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Зміст адміністративного правопорушення, викладеного у протоколі, не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч. 1 статті 164 КУпАП, диспозиція якої є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права.

Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний і конкретизований зміст.

Загальний зміст статті 164 КУпАП полягає в тому, що з ним пов`язане визначення правопорушенням діянь, які описані в диспозиції цієї статті.

Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації.

Згідно із зазначеним, під час проведення правової кваліфікації діяння необхідно обов`язково встановити, який саме нормативно правовий акт та у якій редакції був чинним на момент вчинення конкретного правопорушення та встановлював порядок здійснення діяльності, який особа, що притягається до відповідальності, порушила, в чому полягає невідповідність її дій закону.

Всупереч цьому зміст об`єктивної сторони правопорушення при викладенні обставин його вчинення не розкрито і не описано, а лише констатовано факт вчинення такого порушення, без посилання на норму Закону, що є недопустимим, так як порушує право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, суть порушення, що зазначена у протоколі, не відповідає жодному з можливих порушень, викладених у диспозиції вказаної статті, та зі змісту протоколу неможливо встановити, за яке саме порушення ОСОБА_1 притягується до відповідальності.

Так, об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення полягає в порушенні законодавства, що регулює здійснення провадження господарської діяльності. Базовим об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері державного регулювання господарської діяльності, які регулюються нормами Господарського кодексу України, Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» та іншими нормативно-правовими документами.

Та суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні відомості, отримані з податкової служби щодо факту наявності чи відсутності у ОСОБА_1 державної реєстрації як суб`єкта господарювання, з викладеного у протоколі: «здійснював торгівлю виробами з дерева без відповідних на те документів» незрозумілим є, що саме мав на увазі поліцейський: провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, чи без отримання ліцензії, чи без одержання документа дозвільного характеру. Таким чином, відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 усвідомлював та розумів за яке саме порушення щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення зміст правопорушення не містить посилання на докази про систематичний характер здійснення реалізації виробів з дерева, як на одну із ознак господарської діяльності, виходячи із змісту ст. 19 Господарського кодексу України. Зокрема, чи систематично ОСОБА_1 отримує від здійснення зазначеного виду діяльності дохід.

Також не зазначено та не надано доказів факту продажу ОСОБА_1 виробів з дерева, кому саме він їх збував, за якою ціною проводилась реалізація, у якій кількості, скільки разів ОСОБА_1 здійснив реалізацію виробів з дерева, чи були отримані від продажу будь-які грошові кошти, жодного свідка, який би міг це підтвердити, не вказано.

При цьому, суд враховує, що санкція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає накладення штрафу разом з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої, проте в матеріалах справи відсутні дані про вилучення виготовленої продукції, а також виручки від реалізації виготовленої продукції, а також вилучення виготовленої продукції та місця її зберігання.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Також, відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року «Про застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» господарська діяльність це діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язана з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої - безпосередність, систематичність її здійснення, з метою отримання прибутку.

З аналізу вказаних правових норм слідує, що відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП настає у разі доведення систематичної діяльності особи, спрямованої на отримання доходу, зокрема, від продажу товарів, при цьому, така діяльність повинна містити саме ознаки господарської (підприємницької) діяльності в розумінні чинного законодавства.

Саме виставлення на узбіччі дороги виробів з дерева власного виробництва не є тотожним здійсненню торгівлі та тим більше провадженню господарської діяльності, та не узгоджується з диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП.

За вищевказаних обставин, суд не може прийняти як достатній доказ вчинення адміністративного правопорушення наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення, зокрема не може вважати встановленими вказані в ньому працівником поліції обставини доведеними та такими, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права в Україні, кожному гарантовано право на справедливий суд, тобто кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не доведено належними і допустимими доказами, поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив саме адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, яке за диспозицією статті обвинувачення передбачає різні дії, але за які з них він притягується до адміністративної відповідальності строною обвинувачення не конкретизовано, а тому провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, п. 1 ст. 247, 164, 280, 283, 284, 294 КпАП України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КпАП України, закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: