Справа № 301/803/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
25.10.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Данканича В. В.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 12 травня 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 ( п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп).
Згідно з постановою, 28 лютого 2023 року, о 17 год 20 хв, у с. Керецьки по вул. Новоселицькій, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ЗАЗ Дейво Ланос», номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення в задню частину автомобіля марки «Ауді А6» номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.
Окрім того, відповідно до постанови, 28 лютого 2023 року, о 17 год 20 хв, у с. Керецьки по вул. Новоселицькій, ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем марки «ЗАЗ Дейво Ланос», номерний знак НОМЕР_1 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокат Данканич В. В. висновки суду за ст. 124 КУпАП не оспорює. Вказує на те, що постанова у частині визнання винуватості та кваліфікації дій ОСОБА_1 є необґрунтованою, незаконною, просить її скасувати. Стверджує, що його підзахисний не перебував у стані алкогольного сп`яніння, натомість дії працівників поліції були зухвалі та упереджені. Так, вимогу ОСОБА_1 пройти освідування у закладі охорони здоров`я працівники поліції повністю проігнорували, натомість після огляду за допомогою приладу «Драгер» з його результатами ОСОБА_1 не ознайомили. Вважає, що у матеріалах справи відсутні докази того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки з бодікамер працівників поліції не вбачається, що він був за кермом автомобіля. Вказує на те, що у матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я. Постанову просить скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Апеляційним судом справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Данканича В. В., які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку SMS- повідомлення від 03.08.2023, однак до суду вказані особи не з`явились, хоча обізнані з тим, що в суді розглядається подана адвокатом Данканичем В. В. апеляційна скарга, при цьому відомостей про поважність причин своєї неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший день від ОСОБА_1 та адвоката Данканича В. В. не надходило. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , апеляційним судом береться до уваги, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. У цьому контексті суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому чітко зазначено, що сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 апеляційний суд не вбачає.
При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, апелянтом не оспорюються, тому з огляду на приписи ст. 294 КУпАП не перевіряються, визнаються належним чином вмотивованими.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №045137, вказано, що 28 лютого 2023 року, о 17 год 20 хв, у с. Керецьки по вул. Новоселицькій, ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем марки «ЗАЗ Дейво Ланос», номерний знак НОМЕР_1 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Даними протоколу підтверджується, що ОСОБА_1 ознайомився з його змістом, копію процесуального документу отримав.
Роздруківкою приладу «Драгер 6810» підтверджується, що на момент проходження огляду водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, з результатом 1, 71 % проміле. Вказана роздруківка підписана працівником поліції та водієм ОСОБА_1 (а. с. 3).
Вказані у протоколі обставини підтверджуються іншими письмовими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №045136 за ст. 124 КУпАП (а. с. 4), схемою місця ДТП від 28.02.2023 (а. с. 5), рапортом інспектора поліції Гольча В. І. (а. с. 6), письмовими поясненнями ОСОБА_1 , у яких окрім іншого він підтвердив, що керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (а. с. 10), письмовими поясненнями свідків, громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були присутні під час проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та підтвердили факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння (а. с. 13, 14), відеозаписом, на якому відображена подія за участі ОСОБА_1 , а саме те, що водій ОСОБА_4 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці ДТП, результати освідування становлять 1, 71 % проміле (а. с. 7).
Оцінюючи кожен вищенаведений доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівник поліції ОСОБА_5 був упереджений при проведенні освідування водія ОСОБА_1 з метою визначення стану алкогольного сп`яніння та складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці дорожньо-транспортної пригоди, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний поліцейський при виконанні своїх посадових обов`язків діяв виключно у межах наданих йому повноважень.
При ухваленні судового рішення, апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Так, згідно з п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
При оцінці доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, натомість дії працівників поліції були зухвалі та упереджені, апеляційний суд, з огляду на наявність належних, достовірних та достатніх доказів вважає такі надуманими та спрямованими виключно на намагання ОСОБА_1 ухилитися від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Жодних даних про те, що ОСОБА_1 не погоджувався з діями поліцейських, які склали протокол про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, або звертався до правоохоронних органів з приводу незаконності дій працівників поліції при оформленні матеріалів, апеляційним судом не встановлено.
Такі, що спростовуються належними, достовірними та достатніми доказами є доводи апеляційної скарги про те, що на вимогу ОСОБА_1 пройти освідування у закладі охорони здоров`я, працівники поліції повністю проігнорували, натомість після огляду за допомогою приладу «Драгер» з його результатами ОСОБА_1 не ознайомили. Доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими, оскільки у матеріалах справи наявний відеозапис з бодікамери працівника поліції, на якому чітко зафіксовано, що на пропозицію поліцейського пройти освідування за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 погодився, з результатами огляду 1, 71 % проміле його ознайомлено, такі ОСОБА_1 не оспорювались, жодних вимог повторно пройти освідування у закладі охорони здоров`я ОСОБА_6 не висловлював.
Долучений до матеріалів справи відеозапис свідчить про дотримання працівниками поліції приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року під час проведення огляду та вимог ст. 266 КУпАП.
Апеляційний суд визнає відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації чи підробки, відеофайли є цілісними та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення, що у сукупності з письмовими доказами є достатніми для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Твердження адвоката Данканича В. В. про те, що у матеріалах справи відсутні докази того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки з бодікамер працівників поліції не вбачається, що ОСОБА_1 був за кермом автомобіля, апеляційним судом відхиляються. У підтвердження цих доводів апелянт, маючи достатньо часу та можливості, не здобув і не надав апеляційному суду будь-які докази.
Відхиляючи доводи в цій частині, апеляційний суд вважає правильними висновки місцевого суду щодо того, що проходження особою на вимогу поліцейського огляду на стан сп`яніння та керування транспортним засобом у стані сп`яніння, жодним чином не пов`язане з причиною зупинки транспортного засобу під її керуванням. Більш того, апеляційний суд звертає увагу на те, що факт керування ОСОБА_1 автомобілем підтверджується письмовими доказами, з яких убачається, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ЗАЗ Дейво Ланос», номерний знак НОМЕР_1 , допустив зіткнення із автомобілем марки «Ауді А6» номерний знак НОМЕР_2 . Жодних відомостей про те, що за кермом автомобіля марки «ЗАЗ Дейво Ланос», номерний знак НОМЕР_1 , перебувала інша особа, а не ОСОБА_1 , стороною захисту не надано в суді першої інстанції, такі не долучено і до апеляційної скарги.
Водночас, апеляційний суд враховує і те, що ОСОБА_1 дії поліцейських не оскаржувались, що підтверджується відсутністю відповідних відомостей у матеріалах справи. При цьому апеляційний суд бере до уваги і те, що факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 у вказані у протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП час та місці також не оспорюється.
Доводи апеляційної скарги про відсутність у матеріалах справи доказів вручення ОСОБА_1 направлення на огляд до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану сп`яніння не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Відтак, апеляційний суд вважає, що факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння є доведеним, а отже у його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги правильності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться виключно до незгоди апелянта з рішенням місцевого суду.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодними чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Отже, на підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст. 33 - 36 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та адвокат Данканич В. В., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Данканич В. В., залишити без задоволення.
Постанову судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 12 травня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН