ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2023 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Полтавського апеляційного суду Рябішин А.О., при секретарі Журі Н.О., Костюченко М.О., з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Щита І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 08 квітня 2021 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. РФ, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП не відомий

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.481 ч.6 МК України,-

в с т а н о в и в:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Постановою судді Київського районного суду м.Харкова від 08 квітня 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 481 ч.6 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 витрати митниці в сумі 572,04 грн.

Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі454,00 грн.

Згідно постанови судді , 07.02.2020 до Слобожанської митниці Держмитслужби з Управління патрульної поліції у Харківській області надійшло повідомлення від 18.01.2020 з інформацією, що 18.01.2020 співробітниками Управління патрульної поліції в Харківській області за адресою: м. Харків, на перехресті вул. Краснодарська та Тракторобудівників за порушення правил дорожнього руху був зупинений автомобіль марки "Ml R( І 1)1 S-BLNZ МІ.320", VIN: 4.IGAB54L І НОМЕР_1 , з реєстраційним номером НОМЕР_2 під керуванням гр-па України ОСОБА_2 . Як підставу для використання зазначеного автомобіля громадянин надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу в Україні НОМЕР_3 у якому було виявлено невідповідність вказаному у ньому номеру кузова VIN: НОМЕР_4 , номеру кузова VIN: НОМЕР_5 . який вказаний в електронних базах поліції. Під час перевірки вказаного транспортного засобу було встановлено, що згідно даних АСМО «Інспектор» та САІС автомобіль марки "Мі К( І 1)1 S-ІЗІ N/ МІ.320". VIN: 4.IGAB54PІWA009936 мав держаний реєстраційний номер НОМЕР_6 (країна реєстрації Литовська Республіка) та б/в ввезений на митну територію України 24.09.2014 року гр. Російської Федерації ОСОБА_1 в зоні діяльності Сумської митниці Міндоходів в митному режимі "тимчасове ввезення до І року".

Також, під час перевірки додатково було встановлено, що згідно даних АСМО «Інспектор» та САІС гр. Російської Федерації ОСОБА_1 також було 27.09.2014 ввезено на митну територію України автомобіль марки "VW GOLF". VIN: НОМЕР_7 . реєстраційний номер НОМЕР_8 (країна реєстрації - Литовська Республіка) в зоні діяльності Харківської митниці Міндоходів в митному режимі "тимчасове ввезення до І року ".

По даному факту у відношенні гр-на ОСОБА_3 був складений протокол про ГІМН JT» 0607/80700/20 від 26.05.2020 за ознаками ч. 6 ст.. 481 МК України. Вищезазначений автомобіль у зв`язку з його відсутністю не вилучався.

Станом на дату направлення матеріалів до суду факту вивезення за межі митної території України транспортного засобу марки "VW GOLF". VIN: НОМЕР_9 . реєстраційний номер НОМЕР_8 та його митного оформлення за даними АСМО «Інспектор» і САІС не зафіксовано.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи , яка її подала

Не погодившись з вказаним рішенням суду, в інтересах особи , що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Щит І.А., подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови , яку скасувати та постановити нову , якою закрити справу за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 КК України.

Щодо підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді в апеляції вказується , що під час прийняття постанови ОСОБА_1 в судовому засіданні присутнім не був , вказану постанову отримав 16.12.2021 та протягом визначених законом десяти днів подав апеляційну скаргу.

На переконання незаконності прийнятого щодо ОСОБА_1 рішення , адвокат вказує , що постанова взагалі не має викладення об`єктивної сторони скоєного правопорушення та конкретизації скоєного. При цьому , інформацію про перетинання державного кордону Слобожанською митницею Держмитслужби надано тільки за період з 04.06.2015 по 26.05.2020 , а за період з березня 2014 р по березень 2015 року взагалі митницею не досліджений.

Стверджує також адвокат , що за загальним правилом строк притягнення до відповідальності за вчинене правопорушення становить 6 місяців, а станом на час вчинення адмінправопорушення, з 10.04.2014 р. та розгляду судом вказаної постанови, з дня виявлення вказаного правопорушення минуло більше 7 років та за межами цих строків ОСОБА_1 не може бути притягнутий - відповідальності за ч.6 ст. 481 МК України.

Посилається адвокат також на те , що ОСОБА_1 з 2007 р. працює вчителем загальноосвітній школі, позитивно характеризується за місцем роботи та мас на утриманні малолітню дитину з тяжкими хронічними захворюваннями та дружину - інваліда 2 групи , а також на те , що на момент вчинення інкримінованого правопорушення діяла зовсім інша редакція ч. 6 ст. 481 КК України.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження

За змістом матеріалів, провадження щодо ОСОБА_1 розглянуто за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його представника.

Апеляційна скарга подана у 10-ти денний строк з моменту отримання копії судового рішення.

Наведені у апеляційній скарзі доводи щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є обґрунтованими.

За таких обставин строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Позиції учасників судового розгляду в апеляційному суді

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з наведених в ній підстав. При цьому звертали увагу на судову практику інших апеляційних судів з цього питання.

Представник Слобожанської митниці Держмитслужби в судове засідання не з`явився хоча установа була належним чином оповіщеною про день та час розгляду провадження на електронну адресу.

За таких обставин апеляційний суд вважає за можливе розглянути провадження за відсутності представника Слобожанської митниці Держмитслужби.

Мотиви суду

Заслухавши особу, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, ст.ст.486, 489 МК, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що суддя суду першої інстанції вказаних положень закону не дотримався.

Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, за обставин викладених у постанові , є обґрунтованими , відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами , які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у порушенні митних правил, суддя суду першої інстанції послався на протокол про порушення митних правил від 26.05.2020, доповідну записку, пояснення громадянина, витяги з АСМО» Інспектор» та ЄАІС.

Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки ці докази є об`єктивними, відповідають вимогам ст.251 КУпАП, узгоджуються між собою і нічим не спростовані.

Доводи автора апеляційної скарги і в тому числі додаткові пояснення в апеляційному суді щодо недоведеності вини ОСОБА_1 , вказаних висновків не спростовують.

Проте на переконання апеляційного суду, кваліфікуючи дії ОСОБА_1 і накладаючи на нього стягнення, суддя припустився помилки.

Як вбачається із матеріалів провадження ОСОБА_1 24.09.2014 року та 27.09.2014 року в зоні діяльності Сумської та Харківської митниці Міндоходів тимчасово ввіз строком на 1рік « тимчасове ввезення» автомобілі, один з яких не вивіз за межі митної території.

На момент вчинення вказаного правопорушення вказані дії охоплювались положеннями ч.3 ст. 481 МК України перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України більш ніж на десять діб. Санкція вказаної частини статті 481 МК України передбачала стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімуми доходів громадян.

Законом України № 2612-VII від 08 листопада 2018 року ст. 481 МК України викладено в новій редакції.

Вказаний Закон набув чинності 25 листопада 2018 року та відповідно до частини 1 Перехідних положень цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім пунктів 7 і 8 розділу І та підпункту 1 пункту 2 розділу II цього Закону, які набирають чинності через 270 днів з дня, наступного за днем опублікування цього Закону.

Відповідно, нова редакція статті 481 МК України введена в дію 22 серпня 2019 року.

Разом з цим, Законом України № 2725-VIII від 16 травня 2019 року строк набрання чинності таких змін збільшено зі 180 до 270 днів, а тому редакція ч. 6 ст. 481 МК України набула чинності 22 серпня 2019 року, а ввезення транспортного засобу відбулося у 2014 році.

Санкція ч.6 ст.481 МК України передбачає стягнення у виді штрафу в розмірі 10000 неоподаткованих мінімуми доходів громадян.

Отже вказана редакція ч.6 статті 481 МК України погіршує становище особи у порівнянні із санкцією ч.3 ст.481 МК.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують та скасовують відповідальність особи.

За змістом ч.3 ст.3 МК України норми законів, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

Відповідно до частини 2 статті 8 КУпАП закони , які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення , вчиненні до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

У рішенні Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

На національному рівні Конституційний Суд України у своєму рішенні від 29 червня 2010 року справа №17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п. п. 3.1 п.3), а у рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п. п. 5.4 п. 5).

Акти адміністративного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності.

З огляду на викладене, та враховуючи, що порушення ОСОБА_1 терміну, встановленого ст.95 МК України, та вчинення дій, за які передбачена адміністративна відповідальність за ч.3 ст.481 МК України відбулось до введення в дію нової редакції ст.481 МК, апеляційний суд вважає за необхідне відповідно до п.4 ч.8 ст.294 КУпАП змінити постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 08.04.2021 в частині кваліфікації дій та перекваліфікувати його дії із ч.6 ст.481 МК України на ч.3 ст.481 МК України, зменшивши розмір штрафу відповідно до санкції ч.3 ст.481 МК України, яка діяла на час скоєння правопорушення.

Перекваліфіковуючи дії ОСОБА_1 із ч.6 ст.481 МК України на ч.3 цієї ж статті в редакції, яка діяла на момент вчинення правопорушення, апеляційний суд виходить із того, що при цьому не змінюються фактичні обставини по справі, встановлені судом першої інстанції.

При цьому слід врахувати, що КУпАП хоча прямо і не передбачено можливості перекваліфікації дій особи, проте і не заборонено.

І наостанок таке рішення буде відповідати принципам законності, справедливості та юридичної виваженості.

Керуючись ст.ст.293,294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 08.04.2021.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 із ч.6 ст.481 МК України на ч.3 ст.481 МК України та зменшити суму штрафу до 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімуми доходів громадян.

В іншій частині постанову судді залишити без змін.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає

Суддя А.О.Рябішин