Справа № 138/2963/22
Провадження № 33/801/39/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Савкова І. М.
Доповідач: Медвецький С. К.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Медвецький С. К., розглянув апеляційну скаргу адвоката Задорожного О. В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 07 грудня 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 07 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,2 грн.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, а саме: перетинання державного кордону України без дозволу відповідних органів влади, доведена.

У грудні 2022 року адвокат Задорожний О. В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, просив суд оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не зазначено в чому полягає об`єктивна сторона вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не встановлено відповідно конкретного її різновиду, як то передбачено ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. Судом не було надано належної оцінки тому, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ч. 1 ст. 256 КУпАП. З протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови не зрозуміло в чому полягає суб`єктивна сторона вчиненого ОСОБА_1 правопорушення. Відсутні докази вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанціях виходив із того, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, що підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення та поясненнями правопорушника.

Проте вказаний висновок зроблено передчасно без встановлення всіх обставин справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що 01 грудня 2022 року о 09 год 20 хв в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільський - Отач» на напрямку «в`їзд в Україну» виявлений громадянин України ОСОБА_1 , який 20 січня 2022 близько 14 год незаконно перетнув державний кордон України з території України в Грецію, в пункті пропуску «Бориспіль», а саме без дозволу відповідних органів влади (про що свідчить витяг з ПС «Ризик» ГАІС «ГАРТ-1), чим порушив вимоги п. 1,2,4 ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль», ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Підставою притягнення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, до юридичної відповідальності, є наявність у діях цієї особи складу правопорушення визначеного статтею КУпАП.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення визначається сукупністю ознак, які характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення.

При цьому обов`язковими ознаками об`єктивної сторони є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння, та місце і час його вчинення.

У справі, що переглядається, контролюючим органом дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Відповідальність за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП настає у випадку перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктивною стороною цього правопорушення є:

-перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України;

-перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України без відповідних документів;

-перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Основною ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є визначення місця його вчинення.

Суб`єктом правопорушення за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП є фізична осудна особа, яка вчинила одне з діянь, визначених диспозицією цієї статті.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, суть вчиненого ОСОБА_1 правопорушення полягає у незаконному перетині державного кордону України з України в Грецію у пункті пропуску «Бориспіль» авіарейсом сполученням «Київ-Афіни».

При цьому в протоколі відсутні будь-які відомості з посиланням на відповідні докази щодо конкретизації обставин правопорушення.

Сам лише факт відсутності відомостей у базі даних «Ризик» про виїзд ОСОБА_1 з України не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

У постанові, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріали адміністративної справи, не конкретизувавши якими саме.

Відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є безумовним та беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, якщо відсутні інші належні і допустимі докази.

При цьому суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки у такому разі суд бере на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Диспозиція ч. 1 статті 204-1 КУпАП визначає перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Суд першої інстанції достовірно не з`ясував у який спосіб відбулось таке правопорушення.

Наявні в матеріалах адміністративної справи документи не спростовують і не підтверджують того, що у протоколі про адміністративне правопорушення і постанові суду з`ясовано об`єктивну та суб`єктивну сторони цього правопорушення.

Це свідчить, що суд першої інстанції не з`ясував обставини щодо можливого вчинення правопорушення цією особою, не встановив у чому полягала, чи то спроба чи то перетин ОСОБА_1 державного кордону.

Також заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо відсутності у справі належних, достовірних і допустимих доказів прямого умислу у діях ОСОБА_1 на незаконне перетинання державного кордону України, що свідчить про відсутність суб`єктивної сторони даного правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Виходячи з положень ст. 62 Конституції України, принцип презумпції невинуватості особи полягає в тому, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ураховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Підсумовуючи наведене, очевидним є висновок, що органом, який склав протокол не надано жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч.1 ст. 204-1 КУпАП, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, викладеного в фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. В судовому засіданні судом першої інстанції не з`ясовано об`єктивну і суб`єктивну сторони цього адміністративного правопорушення, суть вчиненого правопорушення, в чому саме, тобто у яких діях, виявилася спроба незаконного перетину чи незаконний перетин державного кордону.

У цій справі не доведено поза всяким розумним сумнівом те, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 07 грудня 2022 року слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Задорожного О. В. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 07 грудня 2022 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 204-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду С. К. Медвецький