КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №759/1172/23 Суддя І інстанції - Новик В.П.
Провадження № 33/824/3741/2023 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Аніпка С.В. в інтересах ОСОБА_1 та доповнення до апеляційної скарги адвоката Кришталя В.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2023, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2023, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 536, 80 грн.

Постановою суду встановлено, що 19.12.2022 о 01 годині 00 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем «Мітсубіші», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Жмеринська, 5-б в м. Києві. Зважаючи на те, що у працівників патрульної поліції були підстави вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння згідно із ознаками такого стану, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Однак, ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, адвокат Аніпко С.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на грубе порушення матеріального та процесуального права, грубе порушення прав і свобод особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи, просить визнати невинним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2023, як такий, що пропущений із поважних причин.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що ним 03.07.2023 було подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду, однак 07.07.2023 постановлю судді Київського апеляційного суду, було повернуто апеляційну скаргу у зв`язку з тим, що подана апеляційна скарга, яка подана і підписана адвокатом Аніпком С.В. в інтересах ОСОБА_1 подана особою без підтвердження повноважень на оскарження постанови суду першої інстанції, тобто без витягу з договору про надання правової допомоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що відеозапис, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення не містить відображення здійснення поліцейськими дій, спрямованих на виконання положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобі ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, а також не містить інформацію, а саме: про транспортний засіб - легковий автомобіль; про прив`язку до будь-якої адреси, яка знаходиться на місці, яка є об`єктом відеозапису; про факт керування ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом.

Крім того, апелянт вказує, що безпричинними є відхилені судом доводи сторони захисту, про те, що ОСОБА_1 перебуваючи вдома, почувши звук сигналізації та змушений був перевірити автомобіль та відключити сигналізацію, оскільки відстань від квартири ОСОБА_1 до місцезнаходження автомобіля складає близько 742 метрів, з урахуванням нової сигналізації встановленої в автомобілі, дистанція дії якої складає 1500 метрів. А відтак, ОСОБА_1 мав всі можливості почути роботу сигналізації автомобіля і прийти на місцезнаходження автомобіля. Будь-яких інших об`єктивних даних, в тому числі, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - на даному відеозаписі відсутні.

Апелянт зазначає, що приймаючи до уваги те, що за ч. 1 ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення полягає в тому, що правопорушник має, по-перше, керувати транспортним засобом, а по-друге - перебувати в стані сп`яніння, а відсутність будь-якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності, а також приймаючи до уваги те, що працівниками поліції не представлено суду доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем і при цьому знаходився у стані алкогольного сп`яніння, саме у тому місті, у той час і у ту ж саму дату, які вказано у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №377824, можна стверджувати, що в діях ОСОБА_1 відсутні склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, в тому числі і у зв`язку з тим, що діяльність цієї особи не може розцінюватися як правопорушення, тобто відсутній сам факт правопорушення.

Також апелянт вказує, що копію протоколу серії ААД №377824, складеного відносно ОСОБА_1 не було вручено особі, відносно якої складено протокол, окрім того, в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», вказано, що ОСОБА_1 від пояснень та підпису відмовився в присутності свідків, однак під час розгляду справи, свідки були відсутні.

Крім того, апелянт зазначає, що матеріали справи, а також відеозапис, який міститься в матеріалах справи не містять об?єктивного відображення виконання поліцейськими, вимог чинного законодавства, при цьому вказані обставини, згідно з матеріалами справи та висновків суду в оскаржуваній постанові, не були, навіть предметом дослідження, під час розгляду справи судом.

Також апелянт вказує, що судом першої інстанції не було враховано, той факт, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в лікарні, однак, працівники поліції відмовили йому у проходженні огляду в лікарні, тим самим порушили його права та законні інтереси.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції було порушено вимоги ст.ст. 278, 280 КУпАП. Окрім того, в документах та інших матеріалах справи не знайшло підтвердження та обставина, що ОСОБА_1 будучи у стані алкогольного сп`яніння, 19.12.2022 о 01 год. 00 хв. керував автомобілем «Мітсубіші» д.н.з НОМЕР_1 , по вул. Жмеринська, 5-б в м. Києві.

Крім того, від адвоката Кришталя В.І. в інтересах ОСОБА_1 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких він посилаючись на незаконність, необґрунтованість, невмотивованість, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2023 та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Захисник вказує, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6300328 від 19.12.2022, згідно якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за не пред?явлення для перевірки посвідчення водія та полісу обов?язкового страхування наземних транспортних засобів, була оскаржена до Святошинського районного суду м. Києва, ухвалою якого від 16.02.2023 було відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі і яке в свою чергу було оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду та скасоване ним. Станом на момент розгляду справи №759/1172/23 Святошинським районним судом м. Києва 22.06.2023 року відомості про це уже були внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень і суд першої інстанції мав до них вільний доступ, що спростовує його висновки щодо підтвердження факту винуватості з боку ОСОБА_1 не оскарженням постанови EAP № 6300328 від 19.12.2022. Наявність в матеріалах справи постанови про накладення адміністративного стягнення серії EAP № 6300328 від 19.12.2022, складеної в той же день о 01:09:05 год щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, жодним чином не підтверджує ні наявність його вини у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП ні факт керування ним авто 19.12.2022 о 00:46:00 год.

Крім того, захисник зазначає, що з досліджених відеозаписів з нагрудних камер №474393 та №473597 співробітників патрульної поліції м. Києва ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , якими було складено протокол ААД №377824 та винесено постанову EAP №6300328, які наявні в матеріалах справи № 759/1172/23, вбачається, що співробітниками патрульної поліції м. Києва ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було неодноразово порушено ключові норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні порушення, відомчих наказів МВС України та інших нормативних документів, яких вони були повинні свідомо дотримуватися при притягненні до відповідальності осіб, винних у вчиненні адміністративних правопорушень.

Також захисник вказує, що вказані відеозаписи з нагрудних відеокамер поліцейських, не відповідають критеріям належності та допустимості, оскільки вони не є безперервними, як вимагає п. 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 №1026, який передбачає безперервність відеозапису у ході виявлення і фіксації адміністративного правопорушення та проведення процесуальних дій», а складаються з кількох файлів.

Крім того, захисник зазначає, що суд не навів жодного доказу, яким було б підтверджено факт керування ОСОБА_1 автомобілем «Мітсубіші», а тільки витлумачив всі сумніви в цьому проти нього, чим прямо порушивши презумпцію невинуватості, обґрунтувавши винуватість ОСОБА_1 припущеннями.

Окрім того, захисник вказує, що як вбачається з відеозаписів з нагрудних камер працівників патрульної поліції, вказаний відеозапис не містить доказів того, що ОСОБА_5 керував транспортним засобом. Натомість, з вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 постійно зазначає працівникам поліції, що він не керував транспортним засобом, про що він також зазначив і в бланку протоколу про притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Працівники поліції посилаються на те, що вони бачили як він керував транспортним засобом, однак такі докази у них відсутні. Таким чином, будь-яких доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, встановлених за допомогою об?єктивних засобів контролю, відеозаписів зроблених за допомогою камер спостереження, нагрудних камер поліцейських або ініціативних записів будь-яких осіб, зроблених із дотриманням вимог закону, матеріали справи не містять. Однак ці записи прямо свідчать, що співробітники патрульної поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не зупиняли автомобіль «Міцубіші». З записів камер чітко видно, що вказане авто не рухається і за його кермом нікого не має. Все це в сукупності ніяк не доводять правових підстав вважати, що ОСОБА_1 керував даним авто та мав статус суб?єкта адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Також захисник зазначає, що працівниками патрульної поліції не було задокументовано факту управління ОСОБА_1 транспортним засобом та порушення ним як водієм таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього. У зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, захисник вказує, що що в досліджених судом відеозаписах з відеокамер патрульних поліцейських ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на самому початку відео, видно, як поліцейський, що сидить на передньому пасажирському сидінні, щось активно натискає на моніторі пристрою, схожому на мобільний телефон і вся його увага прикута до цього, тобто він не дивиться, що відбувається навкруги. В той час, як інший поліцейський керує авто та задає питання своєму напарнику, на які той не реагує вчасно, тому що зайнятий перепискою в телефоні. Судячи з цифрового маркування запису, події відбуваються опівночі 19.12.2022 року. Тобто в темний час доби в практично неосвітленому вуличному просторі. На позначці часу відеозапису «00:48:35» поліцейський, який керує авто, несподівано на щось звертає увагу свого напарника словами «Цей чувак бухий, дивись, бл*дь». В подальшому на відеозаписі стає видно погано освітлене авто, що не рухається і за кермом якого нікого не має та постать людини в темному зимовому одязі осторонь авто приблизно не меньше 10 м від нього.

Також захисник зазначає, що подальшій частині досліджених відеозаписів, також присутні багаторазові використання співробітниками патрульної поліції ненормативної лексики, що є повним ігнорування ними вимог етичної поведінки і підриває авторитет правоохоронного органу. Захисник вказує, що не зрозуміло, як цей співробітник поліції в темну пору доби, з відстані більше 10 метрів встановив, що особа перебуває в стані алкогольного сп`яніння виявивши запах алкоголю з порожнини рота та інші ознаки сп?яніння. З огляду тільки на це, вже є всі підстави вважати, що поліцейські ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ще до з`ясування будь-яких фактичних обставини справи про адміністративне порушення заздалегідь визначили, що ОСОБА_1 є порушником правил дорожнього руху і винен в цьому, то б то були упередженими. Вказані працівники поліції, замість того, щоб дотримуватися правових норм та порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності, патрульні поліцейські ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не представилися, не повідомили про суть скоєного на їх думку ОСОБА_1 правопорушеннями та не повідомили його про його права та обов`язки як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а вступили з ним в суперечку.

Захисник звертає увагу, що декілька разів поспіль, зловживаючи необізнаністю ОСОБА_1 , поліцейські безпідставно заборонили йому вести відеозапис процедури притягнення його до адміністративної відповідальності та знімати їх службове авто поліції, посилаючись на заборону таких дій в зв`язку з воєнним станом та належністю авто до службових - явно не передбачених законодавством підстав.

Окрім того, захисник вказує, що патрульні поліцейські у порушення умов та порядку проведення огляду на стан сп`яніння визначених ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, неодноразово на відеозаписі повідомляють, що у них є докази, які підтверджують факт керування автомобілем ОСОБА_1 , в матеріалах справи такі докази відсутні.

Щодо встановленої правової процедури складення працівниками патрульної поліції зазначеного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, захисник зазначає, що відеозаписи з нагрудних камер поліцейських ОСОБА_3 та ОСОБА_4 беззаперечно свідчать, що вона була ними порушена. У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 377824 від 19.12.2022 у графі «гр-ну роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП» підпис ОСОБА_1 відсутній. Вказаний факт підтверджується також долученими до матеріалів справи відеозаписами, з яких вбачається, що водію уповноваженою особою не було роз`яснено його права, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що є порушенням його права на захист.

Також захисник вказує, що на першому екземплярі протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №377824 від 19.12.2022 в рядку «до протоколу додаються» зазначені тільки номери камер поліцейських 474393 та 473597, в той час як на його копії у відповідному місці присутній також і підпис невідомої особи та слово «відмовився», походження якого абсолютно не відоме. За таких обставин є очевидним, що працівником патрульної поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушенні вимоги КУпАП та Інструкції, а судом першої інстанції при розгляді справи на ці порушення не було звернуто уваги.

Крім того, захисник зазначає, що матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 , від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів та формальному підходу, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

Захисник вказує, що ігнорування судом першої інстанції при досліджені відеозаписів з нагрудних камер поліцейських ОСОБА_3 та ОСОБА_4 очевидних грубих порушень ними приписів ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, десятків статей інших відомчих нормативних актів, в підсумку призвело до порушення конституційного права на захист та ухвалення незаконного рішення судом.

До апеляційного суду ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду не з`явився, в судовому засіданні адвокат Кришталь В.І., який представляє інтереси ОСОБА_1 подав заяву, у якій просив здійснювати розгляд справи за відсутності його підзахисного, а тому враховуючи положення ч.6 ст. 294 КУпАП, вважаю можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката Кришталя В.І. в інтересах ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

З приводу клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження слід зазначити, що з огляду на доводи клопотання адвоката Аніпко С.В. в інтересах ОСОБА_1 , які підтверджуються матеріалами справи, зокрема, тим, що попередня апеляційна скарга адвокатом Аніпко С.В. в інтересах ОСОБА_1 була подана в межах процесуального строку, передбаченого ст. 294 КУпАП, однак, без витягу з договору про надання правової допомоги, у зв`язку з чим її було повернуто апелянту, про що стороні захисту стало відомо лише 11.07.2023 і того ж дня було повторно направлено до суду апеляційну скаргу, в якій були усунуті обставини, що стали підставою для її повернення, вважаю, що з метою забезпечення реалізації права на апеляційний перегляд судового рішення, строк апеляційного оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2023 слід поновити.

По суті апеляційної скарги слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте, ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР дотримано не було.

Всупереч доводам апеляційної скарги, порушення ОСОБА_1 зазначених вимог п. 2.5. ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД № 377824, який складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, підписаний особою, яка його склала та зроблено запис про відмову ОСОБА_1 від його підпису.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються,відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який є об`єктивними доказами у справі та не залежить від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи( а.с.5).

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність доказів у справі приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії ОСОБА_1 , які полягають у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в законному порядку, є порушенням п. 2.5 ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Що до доводів апеляційної скарги захисника про те, що відеозапис події не відповідає критеріям належності та допустимості, оскільки не є безперервним, а також на ньому відсутній факт керування транспортним засобом, то слід зауважити наступне.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з переглянутого в ході апеляційного розгляду справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського, відеозапис розпочинається зі службового автомобіля працівників поліції, під час руху, один з поліцейських повідомляє свого напарника про водія, який вибігає з автомобіля. Надалі на відеозаписі зафіксовано, що в присутності працівників поліції, які вийшли зі службового автомобіля та направлялись в сторону особи, даний автомобіль зачиняється, тобто, спрацьовує аварійний сигнал, після чого працівники поліції підходять до водія та просять надати документи, на що водій, яким є ОСОБА_1 , стверджує, що автомобілем не керував, а виходив з готелю і показує в дії лише документ, що підтверджує його особу . На запитання працівника поліції чий автомобіль, ОСОБА_1 повідомляє, що по номерах може бути його, при цьому на запитання, як автомобіль опинився посеред дороги, ОСОБА_1 зазначає, що не знає та продовжує стверджувати, що автомобілем не керував, а був в готелі, потім, що виходив з готелю, а в подальшому, що йшов до готелю, куди прийшов пішки з місця свого проживання. Після чого, працівник поліції, відповідно до ЗУ «Про національну поліцію» просить ОСОБА_1 показати вміст кишень, звідки останній дістав ключ від автомобіля та мобільний телефон. Надалі, поліцейський вказує, що під час руху вони безпосередньо стали свідками руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та подальшого залишення ним транспортного засобу. І оскільки працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, то працівник поліції пропонує пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу чи у лікаря нарколога. На таку пропозицію ОСОБА_1 стверджуючи, що не керував автомобілем та не мав статусу водія, відмовляється від проходження огляду. Працівником поліції роз`яснюються йому наслідки відмови, після чого було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, який було оголошено ОСОБА_1 , який відмовився від його підписання та отримування копії, вказавши, що все отримає його юрист, однак в протоколі зазначив, що не керував.

Допитаний в суді апеляційної інстанції працівник поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 повідомив, що патрулюючи по вул. Жмеринській в напрямку Ромена Ролана, побачив автомобіль, який виїжджав зі сторони «Сауни-готелю» в напрямку Кільцевої дороги, але, помітивши службовий автомобіль з червоно - синіми маячками, різко зупинив транспортний засіб та швидко водій вийшов з автомобіля та відійшов до дерева. Зупинивши службовий автомобіль він та його напарник направились до водія, і в цей момент водій зачинив автомобіль, яким керував та який залишився стояти посеред дороги. Підійшовши до водія, під час спілкування з ним були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, про що було повідомлено водію, однак останній стверджував, що не керував транспортним засобом. При поверхневій перевірці у водія були виявлені ключі від автомобіля. Після цього, відповідно до вимог закону, було запропоновано водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки або у лікаря нарколога у медичному закладі, однак водій відмовився, вказуючи, що це не його автомобіль, після чого складено протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому, ОСОБА_3 повідомив, що «Сауна», від якої від`їжджав автомобіль була дуже гарно освітлена, події відбувалися в темну пору доби, і тому, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було видно добре, і видно було, як водій залишає транспортний засіб. Окрім того, на вулиці працювало дорожнє освітлення та у службовому авто було включено ближнє світло фар. Тому він з впевненістю може свідчити про те, що транспортний засіб Мітсубуші вони бачили під час руху, бачили момент зупинки та залишення транспортного засобу саме водієм ОСОБА_1 .

Будь-яких підстав не довіряти зазначеним показанням працівника поліції, які є логічними, послідовними у суду не має, більш того, такі показання повністю узгоджуються з долученим до протоколу відеозаписом подій, з якого чітко вбачається, що під час слідування працівників поліції від службового автомобіля до автомобіля «Мітсубіші», державний номерний знак НОМЕР_1 , у ньому були ввімкненні габарити та спрацював аварійний сигнал закриття автомобіля. При цьому, ключі від автомобіля знаходились у ОСОБА_1 , який так і не зміг пояснити працівникам поліції, яким чином його автомобіль під час комендантської години опинився на проїзній частині дороги та хто і коли залишив його автомобіль саме на цьому місці. А версія ОСОБА_1 про те, що він пішки йшов від "Сауни", яку намагався відвідати була спростована ще на місці складання протоколу про адміністративне правопорушення працівником поліції, що був у складі патруля з ОСОБА_3 , який, відвідавши приміщення сауни та повернувшись до ОСОБА_3 , вказує, що передивившись відеозапис з камер спостереження, що розташовані при вході в сауну, було встановлено, що туди ОСОБА_1 навіть не підходив.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката про те, що матеріали справи не містять жодного доказу керування ОСОБА_1 транспортним засобом не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених матеріалів справи про адміністративне правопорушення. А посилання адвоката в апеляційній скарзі та поясненнях ОСОБА_1 про те, що в автомобілі спрацювала сигналізація дистанція якої складає 1500 метрів і яку прийшов вимкнути ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції до уваги не бере, оскільки вони є непослідовними, суперечливими та такими, що спростовуються наявним в матеріалах справи комплексом доказів, в тому числі і поясненнями самого ОСОБА_1 наданими працівникам поліції щодо його перебування то в готелі, то біля готелю та неможливості пояснити, як його автомобіль опинився на проїзній частині дороги, а тому розцінюються апеляційним судом, як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Що ж до посилань адвоката на не безперервність відеозапису, то як слідує з долученого до протоколу відеозапису місця події, він має чітку і логічну послідовність подій, що мали місце під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , розвиток спілкування співробітників поліції із водієм, на ньому чітко зафіксовано неодноразове висловлення ОСОБА_1 пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, та відмову водія ОСОБА_1 від проходження такого огляду, тобто всі події, що стосуються безпосередньо складу ст. 130 КУпАП.

Твердження адвоката про те, що працівники поліції відмовили ОСОБА_1 у проходженні огляду у лікаря нарколога є безпідставним і спростовується відеозаписом з місця події, згідно якого працівники поліції не лише пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу або у лікаря нарколога, а й роз`яснили наслідки відмови від його проходження.

Щодо доводів апелянта про невручення ОСОБА_1 копії протоколу, то як слідує з відеозапису ОСОБА_1 відмовився від його отримання.

Посилання захисника на скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР № 6300328 від 19.12.2022 за ч.1 ст. 126 КУпАП ніяким чином не впливає на законність прийнятого судом рішення та на доведеність відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Твердження захисника про відсутність у працівників поліції права, відповідно до ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є неспроможними, оскільки автомобіль рухався під час комендантської години, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» у працівників поліції були всі підстави для зупинки такого автомобіля, що також спростовує і доводи апеляційної скарги адвоката про упередженість працівників поліції, які на переконання захисника, заздалегідь вирішили, що ОСОБА_1 є порушником правил дорожнього руху.

Безпідставними є і посилання захисника на зазначення у протоколі працівниками поліції в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що ОСОБА_1 відмовився від пояснень та підпису у присутності свідків, оскільки з протоколу слідує, що ОСОБА_1 надав свої пояснення, зазначивши, що не керував, що засвідчив своїм підписом.

Посилання захисника на не роз`яснення ОСОБА_1 суті скоєного ним правопорушення та його прав є неспроможними, оскільки працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 , як статтю, яка ставиться йому у провину, так і об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме, те, що його притягують до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в законному порядку, що є порушенням п. 2.5 ПДР України та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП. Роз`яснено право надати свої пояснення чи заперечення, що ОСОБА_1 і зробив зазначивши в протоколі, що не керував, однак від підписання самого протоколу відмовився, як і від отримання копії протоколу вказавши, що все отримає його юрист, що підтверджується відеозаписом події.Відтак, будь-яких порушень з боку працівників поліції зазначений відеозапис не містить.

Твердження апелянта про невиконання працівниками патрульної поліції вимог ст. 266 КУпАП щодо не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом жодним чином не спростовує його вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. До того ж, в своїх поясненнях працівник поліції зазначив, що ОСОБА_1 було усно повідомлено, що він не має права керувати автомобілем і має прийти тверезий водій, який має забрати автомобіль. Також, працівник поліції пояснив і те, що у зв`язку з комендантською годиною, викликати евакуатор у той час не було можливим.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника. Більш того, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною.

Відтак, будь - якого, неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Клопотання адвоката Аніпка С.В. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2023.

Апеляційну скаргу адвоката Аніпка С.В. в інтересах ОСОБА_1 та доповнення до апеляційної скарги адвоката Кришталя В.І. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2023, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал