Провадження № 3/127/4532/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2023 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Шлапак Д.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

30.06.2022 о 03 год. 38 хв. в м. Вінниці по вул. Немирівське шосе 60 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2104 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовилася на місці зупинки, велася безперевна відеофіксація на нагрудну камеру 470740, 470741, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 жодного разу не з`являвся, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомляв.

В зв`язку з цим на підставі ст. 268 КУпАП, та враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 .

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Присяжнюк О.Г. не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 без його участі. Подані ним письмові заперечення підтримує в повному обсязі та просить закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, оскільки справа перебуває в провадженні суду досить тривалий час, в ході судового розгляду справи суд достатньо забезпечив процесуальні права сторони захисту на надання ними доказів на підтвердження та спростування «висунутого обвинувачення», судвиходячи із принципів реалізації права особи на справедливий суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності адвоката Присяжнюка О.Г.

В судовому засіданні оглянуто відео з нагрудної камери поліцейських, на якому зафіксовано як працівниками поліції зупинено транспортний засіб ВАЗ та під час спілкування у водія виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. Після цього, водію запропоновано пройти освідування на стан сп`яніння, однак ОСОБА_1 повідомив інспекторам про те, що він відмовляється від проходження освідування на стан сп`яніння. Після цього на водія складено адміністративні матеріали.

Також, судом досліджені письмові заперечення, подані захисником ОСОБА_1 адвокатом Присяжнюком О.Г. в яких адвокат зазначає, що провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Так, доказом повторності у справі може бути лише належним чином завірена копія постанови суду, яка набрала законної сили, а долучена до матеріалів довідка, видана відділом поліції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є лише формальним доказом та не може слугувати належним та допустимим доказом у справі.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оглянувши відео з нагрудної камери поліцейського, врахувавши письмові заперечення адвоката Присяжнюка О.Г.,суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступне.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зі змісту наведеної норми слідує, що відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає не лише за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що і мало місце в даному випадку.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч. 2 ст. 130 КУпАП повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Судом встановлено, що 30.06.2022 на ОСОБА_1 складено адміністративний протокол за керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, також встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, що зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненому при вище викладених обставинах повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного рішення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 412735 від 30.06.2022, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення та іншими матеріалами справи.

Суд вважає, що під час складання протоколу інспектором повністю дотримано вимоги ст. 256 КУпАП, такий протокол складено уповноваженою особою, його форма та зміст повністю відповідають чинному законодавству.

В дотримання вимог ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складався і був складений в присутністі правопорушника.

Суд вважає, що виявлені і зафіксовані в протоколі факти відображають об`єкт суспільних відносин в сфері правопорушень на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку, оскільки об`єктивна сторона таких правопорушень полягає у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, і об`єктивна сторона такого діяння полягає виключно в активних діях в порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху.

Дії працівника поліції в частині правомірності та підставності складання протоколу про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 не оскаржував в передбаченому законом поряду. Заперечень до адміністративного матеріалу по складеному протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 також не подавав.

На переконання суду, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.ст. 254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, будь-яких істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до нього.

Згідно п. 12 зазначеної Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Матеріалами справи встановлено, що працівник поліції, при зупинці транспортного засобу, маючи підозру того, що водій перебуває у стані сп`яніння, мав правову підставу для направлення водія на освідування стан сп`яніння.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Вказані ознаки наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 визначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

За змістом ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

При дослідженні матеріалів справи, в тому числі при перегляді відеозаписів, порушень з боку працівників поліції, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено.

Оглянутий в судовому засіданні відеозапис містить достовірні дані про дії ОСОБА_1 та поліцейських на момент зупинки транспортного засобу та складання протоколу про адміністративне правопорушення, має істотне значення для правильного вирішення даної справи та є допустимим доказом згідно положень ст. 251 КУпАП. З відеозаписів цілком зрозуміло, що він відноситься саме до цієї справи. Той зміст, який міститься на диску є достатнім для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Вказаний відеозапис узгоджується з іншими доказами в справі.

Крім того, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, та інших обставин, які мають значення для справи, у тому числі достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Оскільки відеозаписом, що міститься у матеріалах справи, та який був досліджений в судовому засіданні, підтверджені обставини, які підлягають доказуванню, він не може бути визнаний неналежним доказом.

Відеозапис не є недопустимим доказом, адже запис здійснений на підставі п. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів захисника про те, що довідка про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення є неналежним та недопустимим доказом у справі, суд вважає їх непереконливими, з огляду на наступне.

Наявність складу адміністративного правопорушення та вина ОСОБА_1 , окрім вищевказаних доказів, підтверджується також довідкою про наявність повторності вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Так, згідно п. 3 Розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС № 1395 від 07 листопада 2015 року, повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП).

Відповідно до п. 4, п. 5 Розділу 7 Інструкції, поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує, серед іншого, довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення.

У разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП постановою суду № 127/34305/21 від 08.02.2022 та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Враховуючи наведене, суд вважає, долучену до матеріалів справи, довідку про наявність повторності вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП належним доказом у справі, оскільки вказана довідка містить в собі всі необхідні відомості, що доводять факт вчинення протягом року ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Отже, з матеріалів справи слідує, що вони містять переконливі та беззаперечні докази, які підтверджують керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 протягом року піддавався адміністративному стягненню за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, передбаченому частиною першою статті 130 КУпАП, суд вважає, що в його діях наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та попередження вчинення нею нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд враховує таке.

Статтею 23 регламентовано, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_1 протягом року піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП, є особою, яка підлягає адміністративній відповідальності, обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність правопорушника судом не встановлені. Таким чином, аналізуючи матеріали справи, зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_1 вчинив грубе порушення ПДР України, внаслідок якого могли настати тяжкі наслідки, своїми діями наражав на небезпеку себе та інших громадян, керуючи транспортним засобом в стані сп`яніння, суд вважає за доцільне, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами, застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки згідно матеріалів справи, транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , не перебуває у його приватній власності, а належить іншій особі, з огляду на що відсутні правові підстави для застосування до ОСОБА_1 такого виду стягнення як конфіскація транспортного засобу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, який згідно ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» станом на день розгляду справи становить 536,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 30, 33, 130, 283, 284, 294 КУпАП, ст. ч. 5 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області.

Суддя: