Справа № 521/4550/23
Номер провадження 3/521/4943/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 р. м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Бобуйок І.А., з секретарем Підмазко Ю.І., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 331038 від 21.12.2022 року, який надійшов з УПП в Миколаївській області, у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ІПН: НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу ААБ № 331038 від 21.12.2022 року, що складений інспектором УПП в Херсонській області сержантом поліції Скібіцьким І.І., встановлено, що 21.12.2022 року об 19 годині 10 хвилини ОСОБА_1 керував транспортним засобом «KIA» д.з. НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «DRAGER», проба 1,45 проміле, чим порушив вимоги п.2.9А Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, його представник подав до суду заперечення, в яких просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

При розгляді справ про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року. Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, звернуто увагу суддів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про національну поліцію України», до превентивних поліцейських заходів, які поліція може застосувати, відносяться, зокрема, перевірка документів, опитування особи, поверхнева перевірка і огляд та зупинення транспортного засобу.

Відповідно до ст. 35 «Про національну поліцію України», поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки.

Ч.ч. 1 та 2 Закону №580-VІІІ передбачає вичерпний перелік підстав для зупинення транспортних засобів поліцейськими, зокрема, якщо водій порушив ПДР.

Як убачається з відеозаписів, наданих поліцією разом із цією адміністративною справою, співробітники поліції не повідомили водієві ОСОБА_2 причин його зупинення та ПДР, які останній на їх думку порушив.

Згідно п. 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а, також, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази керування ОСОБА_1 автомобілем «KIA» д.з. НОМЕР_2 21.12.2022 року о 19 годині 10 хвилин. Згідно відеозапису, що був досліджений судом у судовому засіданні, руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , з явними ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: нестійка хода, почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, не зафіксовано, а він стояв біля свого автомобіля, який був припаркований біля під`їзду будинка в якому він мешкає.

Щодо результатів проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння, судом встановлено наступні обставини.

Поліцейським жодним чином не виконано вимоги «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров?я України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Пунктом 1 Розділу 1 загальних положень вищевказаної Інструкції встановлено, що ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду.

Частиною 2 Розділу 1 загальних положень вищевказаної Інструкції встановлено, що огляду на стан сп?яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп?яніння згідно з ознаками такого стану.

Як було зазначено судом вище, жодного тесту з відеозаписів не вбачається взагалі. На підставі чого, поліцейський дійшов висновку, про можливість здійснення огляду на стан алкогольного сп?яніння не зрозуміло, як і не зрозуміло, як і в який точний час почалось спілкування з ОСОБА_1 .

Слід зазначити, що частиною 3 Розділу 1 загальних положень вищевказаної Інструкції встановлені ознаки сп?яніння, ознаками алкогольного сп?яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Судом встановлено, що жодним чином вищевказані ознаки, які були зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення не були зафіксовані на камеру, жодного іншого доказу на підтвердження таких обставин до протоколу не надано.

Згідно з Частиною 6, частиною 7 Розділу 1 загальних положень вищевказаної Інструкції огляд на стан сп?яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров?я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп?яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров?я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З вищевказаного вбачається, що підставою для направлення водія на огляд до закладу охорони здоров?я, є його відмова від проходження такого огляду на місці зупинки або незгода із результатами такого огляду. Судом встановлено, що з направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху від 21.12.2022 ОСОБА_1 не вказано, конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку. При цьому в протоколі зазначено, що вину доводить саме тест Драгеру, в той час при незгоді з результатами тесту такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров?я, а такого огляду здійснено не було та не вручено направлення на огляд.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено наступні обставини справи: огляд ОСОБА_1 проведений за відсутності будь-яких зафіксованих ознак алкогольного сп?яніння, що вбачається з відеозаписів з бодікамер; з відео неможливо встановити чи мається у відповідного поліцейського відповідне звання; огляд проведено за відсутності будь-якої інструкції експлуатації такого приладу та відповідно не зафіксовано жодних результатів на відповідних носіях, як і не встановлено відсутність таких функцій приладу; ОСОБА_1 не проінформовано про право отримати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, свідків на місці огляду на стан алкогольного сп?яніння не було.

А згідно з висновком приладу «Drager Alkotest 7510 ARLM 0433 ARMC 0470», складеного 21.12.2022 р. де вказано, що даний пристрій проходив останнє градуювання (калібрування) 26.05.2022 р., тобто більше ніж 6 місяців до його використання, а згідно Інструкції з експлуатації газоаналізатора «Drager» умовою правильної роботи приладу є суворе дотримання вимог, що наведені в розділі «Інтервали технічного обслуговування», яким передбачено, що прилад має проходити градуювання кожні шість місяців.

У свою чергу, згідно частиною 2 статті 16, статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» сертифікат засобу вимірювальної техніки є документом, який засвідчує, що ти засобу вимірювальної техніки затверджено. Законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Окремо суд наголошує, що із матеріалів справи неможливо встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та час його відповідної зупинки з якого починається перебіг двох годин, для доставляння його до закладу охорони здоров?я для відповідного огляду.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 7, 130, 245, 247, 280, 283 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ІПН: НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вилучене посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, не працюючого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , повернути власникові у встановленому законом порядку.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

СУДДЯ: