ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/502/23 Номер провадження 33/814/991/23Головуючий у 1-й інстанції Шиян В.М. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
Категорія: статті 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

судді Пікуля В.П.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2023 року про адміністративне правопорушення, передбачене статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваної постанови

Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних порушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу, а саме: за статтею 122-4 КУпАП штраф у розмірі 3400,00 грн., за статтею 124 КУпАП штраф у розмірі 850,00 грн.

Відповідно до статті 36 КУпАП остаточно призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн. на користь держави.

Згідно з постановою судді, 21 січня 2023 року об 11 год. 50 хв. керуючи транспортним засобом Kia Soul д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Ковпака, 26 в м. Полтаві під час паркування не дотримався безпечного бокового інтервалу, чим здійснив наїзд на припаркований автомобіль Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок пригоди автомобілі отримали пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені статтями 122-4, 124 КУпАП.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2023 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та постановити нову, якою враховуючим його сімейний та майновий стан застосувати адміністративне стягнення у виді попередження.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначає, що він добровільно сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки та сина віком до 23 років, який навчається на денній формі навчання та зараз не працює, у зв`язку з чим, сплатити штраф та судовий збір можливості не має.

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції

Особи, які беруть участь у справі, будучи належим чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились.

Мотиви суду

Щодо розгляду справи без участі осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Як уже зазначалось, особи, які беруть участь у справі про адміністративні правопорушення, будучи повідомлені про час, дату та місце судового засідання, до суду апеляційної інстанції не з`явилися.

Виходячи з положень статті 268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Верховним Судом в пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ОСОБА_1 виклав свою позицію щодо оскарженої постанови в апеляційній скарзі, та надав докази, які вважав за необхідне надати, а матеріали справи про адміністративне правопорушення мають достатні дані для розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Щодо оскарженої постанови

Згідно з положеннями статті 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктом правопорушень, передбачених статтею 124 КУпАП, є суспільні відносини в сфері власності, об`єктивна сторона передбачає обов`язкове настання наслідків у вигляді майнової шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Статтею 122-4 КУпАП встановлена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні,.

Об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення, виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини.

Отже, диспозиція статті визначає суб`єктом відповідальності - водія транспортного засобу чи іншого учасника дорожнього руху.

Основною і обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони будь-якого складу адміністративного правопорушення є наявність вини особи у скоєнні такого діяння.

Згідно статей 9, 247 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами підпункту б) пункту 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 13.1 ПДР визначено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

У свою чергу, апеляційний суд наголошує, що суд першої інстанції правильно встановив наявність у діях ОСОБА_1 вини як ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, оскільки останній, під час паркування не дотримався безпечного бокового інтервалу чим здійснив наїзд на припаркований автомобіль, внаслідок даної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Належне обґрунтування наявності у діях ОСОБА_1 вини в достатній мірі підтверджується сукупністю доказів, які були досліджені суддею місцевого суду в повному обсязі, зокрема: протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД № 384916 та серії ААД 384917 від 22 січня 2023 року (а.с.1,3), схемою місця ДТП (а.с.5), поясненнями свідка ОСОБА_2 (а.с.6), поясненнями ОСОБА_1 (а.с.7). фотознімками з місця ДТП (а.с.9,10), даними відеозапису з камер відеоспостереження ТРЦ «Екватор» (а.с.11).

Отже, оцінивши в сукупності зазначені докази, суддя місцевого суду дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП - порушення водіями транспортних засобів правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів та статтею 122-4 КУпАП - залишення водіями транспортних засобів місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що апеляційна скарга не містить доводів, відносно відсутності у діях ОСОБА_1 складу вищевказаних адміністративних правопорушень.

Апеляційний суд зазначає, що санкцією статті 122-4 КУпАП передбачене покарання у вигляді накладення штрафу від п`ятнадцяти до вісімнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Санкцією статті 124 КУпАП передбачене покарання у вигляді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Аналізуючи матеріали справи суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення в повній міні виконав вимоги статті 33 КУпАП.

Згідно статті 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відтак, судом першої інстанції призначене найменш суворе покарання, а саме стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн на користь держави.

При цьому, суд звертає увагу, що санкціями статей 124 та 124-4 КУпАП не передбаченого такого виду стягнення, як попередження.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, проте, вчинені ОСОБА_1 адміністративні правопорушення не можна віднести до малозначних.

Висновки суду

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи викладене, висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація її дій за статтями 122-4, 124 КУпАП є правильною та обґрунтованою, а адміністративне стягнення накладено із дотриманням положень статтей 33 та 36 КУпАП.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам статті 283 КУпАП, а порушень закону, які були б підставою для скасування постанови суду не встановлено.

Відповідно до пункту 1 частини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Пікуль