Справа № 462/5992/22 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 33/811/279/23 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 07 лютого 2023 року,

в с т а н о в и в :

Постановою cудді Залізничного районного суду м. Львова від 07 лютого 2023 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496,20 грн судового збору.

Постановою судді Залізничного районного суду м. Львова від 13 лютого 2023 року вмправлено описку в постанові Залізничного районного суду м. Львова від 07 лютого 2023 року, а саме: у резолютивній частині постанови при визначенні суми судового збору замість «496 грн 20 коп.» слід зазначити «536 грн 80 коп».

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 27.10.2022 о 01:45 год. у м. Львові на вул. Любінській, 91, керував транспортним засобом SKODA OCTAVIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі та за допомогою приладу «Драгер» водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову судді Сеньків М.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу і події адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що він не керував автомобілем. Стверджує, що коли працівники поліції підійшли до автомобіля та попросили подати документи для перевірки, автомобіль в русі не перебував. Стверджує, що причину перевірки документів працівники поліції не повідомили.

Вважає, що дії поліцейського не відповідають вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», оскільки така підстава як перевірка документів у вказаній статті відсутня, що свідчить про незаконність як зупинки, так і подальших дій поліцейського.

Звертає увагу, що огляд на стан сп`яніння повинен проводитися у присутності двох свідків, проте у протоколі відомості про залучення свідків відсутні.

Вказує, що відеозапис події з нагрудних камер поліцейських не є безперервним, а тому такий не можна вважати належним та допустимим доказом у справі.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 та його захисник Стецик О.П. у судове засідання не прибули. Від захисника Стецика О.П. на адресу Львівського апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_1 .

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 156179 від 27 жовтня 2022 року, відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків (а.с.1);

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 27.10.2022, відповідно до яких вони 27.10.2022 о 01:56 год. за адресою: м. Львів, вул. Любінська, 91А, були запрошені працівниками поліції в якості свідків під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився у їх присутності (а.с. 4,5);

відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Свідок ОСОБА_2 на камеру підтвердив, що ОСОБА_1 перебуває у неадекватному стані (а.с. 3);

постановою про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6080319 від 27.10.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 7).

Доводи апелянта про невідповідність висновків суду обставинам справи, неповноту судового розгляду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Щодо доводів апелянта про відсутність ознак сп`яніння, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з п.2, п.3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Згідно з п.2, п.3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

На відеозаписі, долученому до матеріалів справи, зафіксовано, як працівник поліції у присутності двох свідків пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі, на що останній категорично відмовився. З відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_4 перебував у неадекватному стані. На відеозаписі зафіксовано, як у ОСОБА_1 , який перебував за кремом, виникла блювота. Окрім цього, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 156189 від 27.10.2022 зазначені такі ознаки сп`яніння ОСОБА_1 : запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці.

Враховуючи вищенаведене, доводи про відсутність ознак сп`яніння є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги, що наявне у матеріалах справи відео не є безперервним не може бути безумовною підставою для скасування постанови, оскільки на долученому до матеріалів справи відеозаписі із нагрудних камер працівників поліції, зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, та в медичному закладі у присутності двох свідків.

Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу, що інформація щодо свідків зазначена і у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 156189 від 27.10.2022, що спростовує твердження апеляційної скарги про те, що у протоколі не зазначені свідки, які були присутні на місці події.

Що стосується доводів апелянта про незаконну зупинку транспортного засобу, то вони не заслуговують за увагу з таких підстав.

Указом Президента № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні з 24.02.2022 року введено воєнний стан. При введенні воєнного стану, застосовуються такі заходи правового режиму воєнного стану як комендантська година. Комендантська година (заборонений час) - це заборона військовою адміністрацією в певний час доби і на певний час перебувати на вулицях та в громадських місцях мешканцям населеного пункту, де встановлено Президентом України воєнний стан.

Контроль дотримання комендантської години мешканцями населеного пункту покладається військовим комендантом на спеціально виділені для цієї мети комендантські патрулі, до складу яких входять поліцейські Національної поліції України та військовослужбовці ЗС України та можуть залучатися військовослужбовці Національної гвардії України та державної прикордонної служби України.

У разі порушення комендантської години, комендантський патруль та правоохоронці можуть, серед іншого, зупиняти транспорт, перевіряти у громадян, у тому числі водіїв, документи, а в разі потреби, проводити огляд транспортних засобів, особистих речей та багажу.

Оскільки ОСОБА_1 керував транспортним засобом та рухався на ньому по місту під час комендантської години, твердження апелянта про те, що його було безпідставно зупинено працівниками поліції, є необґрунтованим.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 , складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Крім того, слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді Залізничного районного суду м. Львова від 07 лютого 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП немає.

Разом з тим апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Таким чином, усі негативні наслідки, яких зазнає особа у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, в тому числі сплата судового збору, визначаються на дату вчинення діяння.

Оскільки адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП вчинене ОСОБА_1 27 жовтня 2022 року, при розрахунку ставки судового збору необхідно керуватись розміром прожиткового мінімуму станом саме на 01 січня 2022 року, а не станом на 01 січня 2023 року.

У зв`язку з наведеним розмір судового збору, встановлений у постанові судді Залізничного районного суду м. Львова від 07 лютого 2022 року є правильним, а тому постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 13 лютого 2023 року про виправлення описки слід скасувати.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 07 лютого 2023 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 13 лютого 2023 року про виправлення описки скасувати.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах