Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/919/22
Провадження № 3/499/176/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 березня 2023 року смт Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Тимчук Р.М., розглянувши матеріали справи відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст..173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

В провадження Іванівського районного суду Одеської області надійшов повторно матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст..173-2 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 08.10.2022 року приблизно о 14.00 год за адресою АДРЕСА_2 громадянка ОСОБА_1 висловлювалася на адресу ОСОБА_2 , чим вчинила домашнє насильство в сімї.

Дії кваліфіковано за ч.1 ст. 173 -2 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомила, заяв клопотань не надавала.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст.280 КУпАП зобов`язують суддю при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Слід зазначити, що частина перша статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Насильство в сім`ї є порушенням прав людини. У законодавчо закріпленому понятті «насильство в сім`ї» є конкретна вказівка на це: «якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина».

Відповідно, не буде насильством у сім`ї вчинення дій, які за своїм характером мають ознаки цього виду насильства, але не порушують права та свободи особи. А тому, для правильної кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, факт порушення вказаних прав повинен відображатися у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім посилання на обов`язковість порушень конституційних прав і свобод члена сім`ї як людини та громадянина і настання шкідливих наслідків для потерпілого, у інкримінованій статті перераховані види насильства (фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування), які є невід`ємною частиною об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» визначено, що:

-насильство в сім`ї - будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї по відношенню до іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю;

-психологічне насильство в сім`ї - насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю;

-члени сім`ї - особи, які перебувають у шлюбі; проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою; їхні діти; особи, які перебувають під опікою чи піклуванням; є родичами прямої або непрямої лінії споріднення за умови спільного проживання.

Слід звернути увагу на наявну в цьому визначенні категорію «член сім`ї». Якщо такі дії будуть вчиненні стосовно іншої особи, то це діяння повинно бути кваліфіковане за іншою статтею КУпАП.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Однак, в протоколі в графі «Склад адміністративного правопорушення», та в доданих до протоколу документах відсутні докази про спільне проживання особи, що притягається до адміністративної відповідальності та потерпілого, що вони пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки та є однією сім`єю та взагалі не зазначено ступінь родинного зв`язку особи, щодо якої складено протокол та потерпілого.

Також суду не надано доказів вчинення саме психологічного насильства в сім`ї,тобто відсутня об`єктивна сторона правопорушення.

Крім того матеріали справи двічі повертались до органу за місцем складання на доопрацювання, проте недоліки зазначені в постанові суду не усунені, постанови залишені без виконання.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, так як до матеріалів справи не долучено доказів вчинена правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що протокол про адміністративне правопорушення, складений з порушенням вимогст. 256 КУпАП, у зв`язку з чим не може бути використаний як належний та допустимий доказ у справі, а інших доказів вчинення правопорушення до суду не надано, приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та вважаю за необхідне провадження у справі відносно ОСОБА_1 , закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.280,283,284 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову судді подається протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду, через Іванівський районний суд Одеської області.

Суддя:Руслан ТИМЧУК