Справа № 308/6294/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дегтяренко К.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з УПП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Індії, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів студент,

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП -

встановив:

З протоколу серії ААД № 099992 від 05.04.2023 вбачається, що 05 квітня 2023 року о 14 годині 28 хвилин в місті Ужгороді по вулиці Льва Толстого 33, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом марки Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії. Правопорушення вчинено повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив ст.15 Закону України «Про дорожній рух», чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

Восьмого травня 2023 року адвокат Бобонич В.І. подав до суду заперечення на протокол. У вказаних запереченнях зазначає, що ОСОБА_1 не погоджується з твердженням викладеними в протоколі, так як пред`являв працівникам поліції посвідчення водія громадянина Індії та посвідчення водія іноземної держави.

Посилається на те, що, відповідно до пункту 30 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави, що не відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту, або у разі наявності посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту.

Зазначає, що посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 відповідає вимогам Міжнародної конвенції та записи в ньому продубльовано літерами латинського алфавіту. ОСОБА_1 пред`явив міжнародне посвідчення водія яке є дійсним на території України. При цьому адвокат зазначає, що дійсно громадянин іноземної держави повинен замінити посвідчення водія протягом 2-х місяців, але це за умови отримання посвідки на постійне проживання. ОСОБА_1 отримав посвідку на тимчасове проживання яка дійсна до 30.09.2023 року. Вказує, що той факт що особа не отримувала посвідчення водія в Україні не означає, що вона не має права керування транспортним засобом в Україні. Сам по собі протокол про адміністартивне правопорушення та рапорт не є доказами винуватості особи.

На підставі наведеного, просить закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Громадянин Індії ОСОБА_1 , а також його представник, адвокат Бобонич В.І. у судове засідання, не з`явилися, про дату, час та місце розгляду були повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали адміністративного провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Разом із тим, згідно п.2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

Згідно довідок старшого інспектора відділу адмінпрактики УПП в Закарпатській області ДПП громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії не отримував, та не є власником транспортного засобу.

З довідки старшого інспектора відділу адмінпрактики УПП в Закарпатській області ДПП вбачається, що відносно громадянина ОСОБА_1 , було складено наступні адміністративні матеріали: 22.10.2022 винесено постанову серії ЕАР №6062344 за ч.2 ст. 126 на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 3400 грн.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до положення ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи; якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Тобто, у протоколі повинно бути відображено: фактичні обставини, формулювання порушення та правову кваліфікацію.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Частиною 2 ст.126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно ч. 5 ст. 126 КУпАП, передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Указом Президії Верховної Ради ПВР УРСР «Про ратифікацію Конвенції про шляховий рух» № 2614-VIII від 25.04.1974зі змінами та доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01.05.1971, у редакції від 26.03.2006 було ратифіковано Конвенцію про дорожній рух (Відень, 08.11.1968).

Частиною 2 ст. 41 Конвенції про дорожній рух встановлено, що договірні сторони будуть визнавати будь-яке національне водійське посвідчення, складене їх національною мовою або на одній з їх мов або, якщо воно не складене на такій мові, супроводжуване завіреним перекладом; будь-яке національне водійське посвідчення, що відповідає приписам додатку 6 Конвенції, будь-яке міжнародне водійське посвідчення, що відповідає приписам додатку 7 Конвенції, дійсними на своїй території для керування автомобілем, що відповідає категорії чи категоріям транспортних засобів, на керування якими видане посвідчення, за умови, що вказане посвідчення є дійсним та що воно видане іншою договірною стороною чи одним з її територіальних підрозділів або об`єднанням, уповноваженим на це цієї договірної сторони чи одним з її територіальних підрозділів.

Відповідно до пункту 30 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340, особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави, що не відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту, або у разі наявності посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту.

Зазначені особи під час керування транспортними засобами можуть мати національне посвідчення водія, видане в установленому цим Положенням порядку.

Особам, які тимчасово перебувають на території України, обмін їх посвідчень водія на національне посвідчення водія, а також видача їм національних посвідчень водія замість утраченого у зв`язку з крадіжкою, стихійним лихом, іншими непередбачуваними обставинами посвідчення водія іноземної держави не проводиться.

Посвідчення водія іноземної держави, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після цього підлягає обміну. Обмін таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів (за винятком випадків, визначенихпунктом 32цього Положення).

У разі наявності в посвідченні водія іноземної держави двох або більше категорій на право керування транспортними засобами теоретичний та практичний іспити складаються за вищою категорією із зазначених у такому посвідченні водія.

Громадянин Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на території України на підставі посвідки на тимчасове проживання ТР161492 від 25.10.2017, строк дії якої продовжено до 30.09.2023 року.

До заперечення додано копію посвідчення водія на ім`я MOHD MAZID 15-Feb-1999. Категорії В+. Дійсне до 14.02.2039 року.

Таким чином, громадянин Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія у країні громадянство якої він має.

Також, у громадянина Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наявне міжнародне посвідчення водія, що підтверджується доданою до заперечення копією, №303 від 01.09.2021, яке дійсне до 01.09.2023, видане на імя MOHD MAZID 15-Feb-1999. Категорії А, В.

Отже, у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наявне посвідчення водія, що видане відповідно до Конвенції ООН про дорожній рух, що відбулася 1949 та 1968 року, які встановили правила та регулювання для міжнародних водійських документів.

Будь яких даних щодо недійсності вказаних посвідчень або про позбавлення Громадянин Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 права керування транспортним засобом на території інших країн-учасників Конвенції, матеріали справи не містять.

Разом з тим, Індія не є договірною стороною Віденської Конвенції про дорожній рух 1968 року.

Також, суд звертає увагу, що Україною не було ратифіковано Женевську Конвенцію про дорожній рух 1949 року, учасником якої є Індія.

Згідно ч. 1, 2 ст. 41 Конвенції про дорожній рух (Відень, 1968), кожен водій автомобіля повинен мати водійське посвідчення. Договірні сторони будуть визнавати: 1) будь-яке національне водійське посвідчення, що відповідає вимогам Додатка 6 до цієї Конвенції.

Відповідно до ч. 4 Додатка 6 до Конвенції про дорожній рух (Відень, 1968), в посвідченні в обов`язковому порядку зазначаються перераховані нижче відомості: 1) прізвище; 2) ім`я та по батькові значено в розділі; 3) дата і місце народження зазначено в розділі; 4) місце проживання; 5) орган, що видав посвідчення; 6) дата і місце видачі посвідчення; 7) дата закінчення дії посвідчення; 8) номер посвідчення; 9) підпис і/або штамп або печатку органу, що видав посвідчення; 10) підпис власника; 11) категорія або категорії, або підкатегорії транспортних засобів, на які поширюється це посвідчення, із зазначенням дати видачі посвідчення і дат закінчення дії для кожної з цих категорій. Крім того, до водійського посвідчення повинна додаватися фотографія власника.

Докази на підтвердження порушення позивачем ПДР України, особою яка складала протокол суду не надані, як і не спростовані посилання особи відносно якої складено протокол на наявність у нього на момент зупинки посвідчення водія громадянина Республіки Індії, відповідного вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух (Відень, 1968).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про недоведеність порушення громадянина Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вимог пп. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху, оскільки останнім на вимогу поліцейських було пред`явлено чинне посвідчення водія відповідної категорії.

Таким чином, суддя приходить до висновку про те, що у діях громадянина Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, його вина наявними у матеріалах справи доказами не доведена.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення та посвідки на тимчасове проживання вбачається, що ОСОБА_1 є громадянином Індії.

Відповідно до п. 3.7 розділу 3 вказаної Інструкції, у разі коли особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, володіє тільки іноземною мовою, уповноважена посадова особа призначає перекладача, який зобов`язаний з`явитися і зробити повно й точно доручений йому переклад. Перекладачем може бути особа, яка вільно володіє мовою, якою здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення, та іншою мовою, знання якої необхідне для усного або письмового перекладу з однієї мови на іншу, а також особа, яка володіє технікою спілкування з глухими, німими чи глухонімими. Перекладачами також можуть бути залучені особи, відомості про яких відповідно до Порядку ведення Державною міграційною службою України Довідково-інформаційного реєстру перекладачів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 березня 2013 року № 228, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 травня 2013 року за № 801/23333 (далі - Порядок), унесено до Довідково-інформаційного реєстру перекладачів. Доступ посадових осіб Держприкордонслужби до відомостей цього реєстру надається відповідно до розділу ІV Порядку за письмовим зверненням Адміністрації Держприкордонслужби.

Тобто, особа яка притягається до адміністративної відповідальності має право знати, вчинення якого адміністративного правопорушення їй інкримінують, має право користуватись рідною мовою, надати пояснення, користуватись послугами перекладача.

Даних про залучення перекладача під час складання протоколу про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять. З дослідженого відеозапису доданого до матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на вимогу поліцейських було пред`явлено посвідчення водія відповідної категорії та зазначено про те, що він не розуміє українську мову. На що не було звернуто уваги працівника поліції при складанні адміністративних матеріалів. Працівник поліції намагавсяь спілкуватись з особою англійською мовою, однак з представленого відеозапису не вбачаєься, що ОСОБА_1 в повній мірі розумів, що відбувається, і яке саме порушення йому інкримінується.

Крім того протокол, містить пояснення особи зазначені англійською мовою без перекладу. які свідчать про те, що ОСОБА_1 , не зрозумів, причину його зупикни.

Слід зазначити, що поняття «кримінальне правопорушення» в практиці ЄСПЛ має автономне тлумачення, та кримінально-правова суть визнається не лише стосовно Кримінального кодексу, а й Кодексу проадміністративні правопорушення (Рішення від 6 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, п. 53 та від 21 жовтня 2010 року у справі «Корнєв і Карпенко проти України» (Kornev and Karpenko v. Ukraine).

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод право кожного обвинуваченого на переклад мовою, якою володіє особа, розглядається як невід`ємна складова права на захист (параграф 3 ст.6 Конвенції).

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, викладене, приходжу до висновку, що справа про адміністративне правопорушення у відповідності до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір, в порядку ст. 40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.247, 252, 266, 280, 283, 284 КУпАП,-

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Індії, за ч. 5 ст.126 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя К.С.Дегтяренко