П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.11.2023 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гавенко О.Л. розглянувши матеріали, що надійшли з Національної поліції України Головного управління національної поліції в Київській області Білоцерківського районного управління поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: судом не встановлено,

у вчинененні адміністративного правопорушення передбаченого за ч.1 ст.130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративного правопорушення серії ААД №017285 від 05.08. 2023, 05.08.2023 близько 18 год. 35 хв. в с. Озерна по вул. Б.Хмельницького, 28а, водій ОСОБА_1 керував ТЗ ВАЗ 21102 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, тремтіння пальців рук, побліднілий колір обличчя, активна жвавість. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день час та місце розгляд у справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомлено.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема, рішення "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року) наголошує, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження". Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. З аналізу постанови Верховного Суду від 15.05.2019 у справі N 0870/8014/12 вбачається, щосторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. У зв`язку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП та пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року N 14 суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Шовкопляс С.П. просив адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрити на підставі п.ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, про що надав письмове клопотання, яке долучене до матеріалів справи.

Працівники поліції та свідки до суду не викликались, клопотань про виклик від сторони захисту та правопорушника не надходило.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

У зв`язку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП та пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року N 14 суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Положення ч. 2ст. 268 КУпАП дозволяють судовий розгляд справи у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, якщо є дані про її своєчасне сповіщення про день і час, а також місце проведення розгляду справи, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною статтею 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема ,потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

КУпАП визначено форму і основні елементи протоколу про адміністративне правопорушення та змісту постанови, що приймається в конкретній справі. У них повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення та відомості, необхідні для розгляду справи, зокрема, дані про час, місце вчинення адміністративного правопорушення, його суть, дані про свідків і потерпілих, їх пояснення, а якщо правопорушенням спричинено матеріальну шкоду, про це також зазначається у процесуальних документах, тобто всі обставини правопорушення, отримані на підставі дослідження та оцінки доказів в їх сукупності, обґрунтування наявності складу правопорушення.

Таким чином, протокол є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій, і є одним із основних джерел доказів.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011, заява N 16347/02), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Таким чином, оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, заслухавши позицію адвоката Шовкопляса С.П. оглянувши диск, суддя вважає, що протокол про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП з наступних підстав.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. В той же час, порядок дій працівників поліції з цього приводу не відповідає таким вимогам, що вбачається з матеріалів протоколу.

Так згідно відео що в матеріалах справи, а саме в файлі №1 час 17:46:01 17:46:30 чітко зафіксовано дії працівника поліції який висловлює свою позицію щодо наявності ознак наркотичного сп`яніння та пропонує пройти огляд у медичному закладі на що ОСОБА_1 погоджується. Дані працівник поліції продовжуючи свою провокацію спрямовану на те щоб ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у лікаря нарколога під приводом, що вразі складення протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП та п. 2.5 ПДР останній жодної відповідальності не понесе, оскільки вони просто не вкажуть стан сп`яніння (час згідно відео 17:51:30- 17:52:00). Через деякий час працівник поліції фактично просить ОСОБА_1 відмовитися від огляду у лікаря нарколога (час згідно відео в файлі №2 час 17:52:25). Потім ОСОБА_1 запитує у працівників поліції, щодо покарання яке він понисе в суді вразі відмови від проходження такого огляду в лікаря нарколога та отримує відповідь від поліцейського ВРПП сержанта поліції Тимошенко Тетяни Олександрівни, що суд винесе йому усне попередження (час згідно відео в фалі №2 час 17:53:10). В подальшому спілкуванні водій ОСОБА_1 погоджується проїхати на огляд до Ставищанської лікарні, але його починають відмовляти від цієї поїздки самі працівники поліції (згідно відео файл №3 час 17:53:56). Також працівники поліції продовжуючи свій умисел спрямований на переконання ОСОБА_1 відмовитися виконати свої обов`язки як водія щодо проходження огляду у лікаря нарколога, впевнено запевняють останнього, що суд застосує ст. 22 КУпАп та обмежиться усним попередженням тим само ввели в оману водія, після чого склали відповідні адміністративні матеріали за ч.1 ст. 130 КУпАП п. 2,5 ПДР (згідно відео файлу №4 час 17:54:10-17:54:25.

Отже, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , а свідчать про незаконні дії працівників поліції та сам факт провокації спрямований на відмову від проходження огляду у лікаря нарколога в найближчому закладі охорони здоров`я.

Також, відносно наявного в матеріалах справи як справи направлення, судом встановлено, що дане направлення виписано до Ставищенської ЦРЛ №1, проте даний медичний заклад заклад не відноситься до найближчих закладів охорони здоров`я, оскільки найближчим закладом охорони здоров`я є КНП Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №2, (вул. Семашка, 9, м. Біла Церква, КНП Білоцерківської міської ради «Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №4» (вул. Василя Стуса, 41, м. Біла Церква), або КНП «Білоцерківська центральна лікарня» Маловільшанської сільської ради (вул. Богдана Хмельницького, 39, с. Озерна Білоцерківського району) яка знаходиться в с. Озерна.

Крім того, в даному направлені, не зазначено чому огляд не проводився, що є порушенням Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів знак алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я) та у відповідності до п.9 Розділу ІІ Інструкції зазначено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, але цього не було зроблено працівниками поліції та дане направлення не підписане працівником поліції, що може свідчити про відсутність такого документу на момент складання адміністративних матеріалів.

Окрім цього, відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про формальність даного документу, оскільки працівники поліції не пропонували останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Також вказаний акт не містить дати, часу проведення огляду, та у нього відсутній підпис посадової особи, яка склала вказаний акт, що на переконання сторони захисту в совокупності є суттєвими порушеннями, а самі докази не відповідають поняттю допустимий доказ.

Таким чином, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, а його вина не може ґрунтуватись на припущеннях, провадження у справі піддягає закриттю.

Європейський Суд з прав людини у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративногоправопорушення .Відповідно до протоколу про адміністративного правопорушення серії ААД №017285 від 05.08. 2023, 05.08.2023 близько 18 год. 35 хв. в с. Озерна по вул. Б.Хмельницького, 28а, водій ОСОБА_1 керував ТЗ ВАЗ 21102 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, тремтіння пальців рук, побліднілий колір обличчя, активна жвавість. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день час та місце розгляд у справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомлено.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема, рішення "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року) наголошує, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження". Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. З аналізу постанови Верховного Суду від 15.05.2019 у справі N 0870/8014/12 вбачається, щосторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. У зв`язку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП та пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року N 14 суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Шовкопляс С.П. просив адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрити на підставі п.ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, про що надав письмове клопотання, яке долучене до матеріалів справи.

Працівники поліції та свідки до суду не викликались, клопотань про виклик від сторони захисту та правопорушника не надходило.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

У зв`язку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП та пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року N 14 суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Положення ч. 2ст. 268 КУпАП дозволяють судовий розгляд справи у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, якщо є дані про її своєчасне сповіщення про день і час, а також місце проведення розгляду справи, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною статтею 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема ,потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

КУпАП визначено форму і основні елементи протоколу про адміністративне правопорушення та змісту постанови, що приймається в конкретній справі. У них повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення та відомості, необхідні для розгляду справи, зокрема, дані про час, місце вчинення адміністративного правопорушення, його суть, дані про свідків і потерпілих, їх пояснення, а якщо правопорушенням спричинено матеріальну шкоду, про це також зазначається у процесуальних документах, тобто всі обставини правопорушення, отримані на підставі дослідження та оцінки доказів в їх сукупності, обґрунтування наявності складу правопорушення.

Таким чином, протокол є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій, і є одним із основних джерел доказів.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011, заява N 16347/02), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Таким чином, оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, заслухавши позицію адвоката Шовкопляса С.П. оглянувши диск, суддя вважає, що протокол про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП з наступних підстав.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. В той же час, порядок дій працівників поліції з цього приводу не відповідає таким вимогам, що вбачається з матеріалів протоколу.

Так згідно відео що в матеріалах справи, а саме в файлі №1 час 17:46:01 17:46:30 чітко зафіксовано дії працівника поліції який висловлює свою позицію щодо наявності ознак наркотичного сп`яніння та пропонує пройти огляд у медичному закладі на що ОСОБА_1 погоджується. Дані працівник поліції продовжуючи свою провокацію спрямовану на те щоб ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у лікаря нарколога під приводом, що вразі складення протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП та п. 2.5 ПДР останній жодної відповідальності не понесе, оскільки вони просто не вкажуть стан сп`яніння (час згідно відео 17:51:30- 17:52:00). Через деякий час працівник поліції фактично просить ОСОБА_1 відмовитися від огляду у лікаря нарколога (час згідно відео в файлі №2 час 17:52:25). Потім ОСОБА_1 запитує у працівників поліції, щодо покарання яке він понисе в суді вразі відмови від проходження такого огляду в лікаря нарколога та отримує відповідь від поліцейського ВРПП сержанта поліції Тимошенко Тетяни Олександрівни, що суд винесе йому усне попередження (час згідно відео в фалі №2 час 17:53:10). В подальшому спілкуванні водій ОСОБА_1 погоджується проїхати на огляд до Ставищанської лікарні, але його починають відмовляти від цієї поїздки самі працівники поліції (згідно відео файл №3 час 17:53:56). Також працівники поліції продовжуючи свій умисел спрямований на переконання ОСОБА_1 відмовитися виконати свої обов`язки як водія щодо проходження огляду у лікаря нарколога, впевнено запевняють останнього, що суд застосує ст. 22 КУпАп та обмежиться усним попередженням тим само ввели в оману водія, після чого склали відповідні адміністративні матеріали за ч.1 ст. 130 КУпАП п. 2,5 ПДР (згідно відео файлу №4 час 17:54:10-17:54:25.

Отже, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , а свідчать про незаконні дії працівників поліції та сам факт провокації спрямований на відмову від проходження огляду у лікаря нарколога в найближчому закладі охорони здоров`я.

Також, відносно наявного в матеріалах справи як справи направлення, судом встановлено, що дане направлення виписано до Ставищанської ЦРЛ №1, проте даний медичний заклад заклад не відноситься до найближчих закладів охорони здоров`я, оскільки найближчим закладом охорони здоров`я є КНП Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №2, (вул. Семашка, 9, м. Біла Церква, КНП Білоцерківської міської ради «Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №4» (вул. Василя Стуса, 41, м. Біла Церква), або КНП «Білоцерківська центральна лікарня» Маловільшанської сільської ради (вул. Богдана Хмельницького, 39, с. Озерна Білоцерківського району) яка знаходиться в с. Озерна.

Крім того, в даному направлені, не зазначено чому огляд не проводився, що є порушенням Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів знак алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я) та у відповідності до п.9 Розділу ІІ Інструкції зазначено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, але цього не було зроблено працівниками поліції та дане направлення не підписане працівником поліції, що може свідчити про відсутність такого документу на момент складання адміністративних матеріалів.

Окрім цього, відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про формальність даного документу, оскільки працівники поліції не пропонували останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Також вказаний акт не містить дати, часу проведення огляду, та у нього відсутній підпис посадової особи, яка склала вказаний акт, що на переконання сторони захисту в совокупності є суттєвими порушеннями, а самі докази не відповідають поняттю допустимий доказ.

Таким чином, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, а його вина не може ґрунтуватись на припущеннях, провадження у справі піддягає закриттю.

Європейський Суд з прав людини у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

З цього приводу, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням оголошених вище доказів, на думку судді, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення є недоведеною належними та допустимими доказами.

Враховуючи, що обсяг наданих суду доказів в своїй сукупності не доводить винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушеню, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та дійсність самого факту вчинення ним такого правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

На підставі викладеного, статтями 62 Конституції України ч. 1 ст. 130, ст. 9, 221, 247, 251, 252, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та потерпілим, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяО.Л. ГАВЕНКО