КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційного провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
№ 33/824/1465/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 753/10426/22

21 березня 2023 року суддя Київського апеляційного суду Кулікова С.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Різника Ігоря Анатолійовича на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 09 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №150016, 17 серпня 2023 року о 15 год. 30 хв. у м. Київ, вул. Урлівська, 14, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом КІА, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей погано реагують на світло, блідість шкіряного покриву, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 09 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2022 року, що становить 496,20 грн., оскільки правопорушення вчинено у 2022 році.

Не погоджуючись з такою постановою суду, 20 лютого 2023 року захисник ОСОБА_1 адвокат Різник І.А. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Дарницького районного суду міста Києва від 09 лютого 2023 року та справу відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова є незаконною, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказував, що судом у постанові зазначено, що під час допиту інспектора поліції ОСОБА_2 , останній пояснив, що після виявлення ознак перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, останній керував транспортним засобом під контролем працівника поліції, так як необхідно було перепаркувати авто, щоб воно не заважало іншим учасникам руху. Однак, сторона захисту вважає, що такі твердження суперечать відеозапису з боді-камери, оскільки ОСОБА_1 було запропоновано перепаркувати автомобіль, а працівники поліції в той час не здійснювали за цим контроль, а перебували у службовому автомобілі.

Також вказував на те, що суперечать твердження суду про те, що факт відмови ОСОБА_1 був зафіксований на відеозапис. Однак, суд не зазначає про те, що ОСОБА_1 погодився на проходження огляду у лікаря нарколога в зв'язку з чим і потрібно було перепаркувати автомобіль. Під час того, як він перепарковував автомобіль, йому зателефонувала мама і повідомила про те, що їй стало гірше. Про даний факт ОСОБА_1 повідомив працівника поліції, який в цей час до нього підійшов та вислухавши ОСОБА_1 , працівник поліції запропонував йому відмовитися від проходження огляду і таким чином він зможе поїхати до мами, а огляд може потім самостійно пройти. Враховуючи зазначене, сторона захисту вважає, що в даному випадку з боку працівника поліції була надана недостовірна інформація ОСОБА_1 , з метою провокації відмови від проходження огляду.

Крім того, зазначав, що ОСОБА_1 на автомобілі, після того як відвіз маму додому, поїхав проходити огляд до нарколога самостійно, однак в зв'язку з тим, що вже був пізній час і він не зміг проплатити послуги «Соціотерапії», він відразу звернувся до найближчого медичного закладу, який може проводити тести на наявність наркотичних засобів, за результатами яких наркотичних засобів у ОСОБА_1 не виявлено.

Сторона захисту вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП грунтується на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України, тому справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Різник І.А. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та доводи скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, з огляду на наступне.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи та прийняв рішення, зміст якого відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Переглядаючи постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованою та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №150016 від 17 серпня 2022 року (а.с. 1), в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей погано реагують на світло, блідість шкіряного покриву, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився; даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану сп`яніння, в якому зазначені ознаки наркотичного сп`яніння виявлені поліцейським (а.с. 3), а також даними відеозапису з боді-камери працівника поліції (а.с. 4), які підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким дана належна оцінка, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог пункту 12 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4, розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису з боді-камери працівника поліції, поліцейський запропонував водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, посилаючись на наявність у нього ознак такого стану, на що водій погодився та працівник поліції попросив перепаркувати автомобіль, та водій ОСОБА_1 пішов перепарковувати автомобіль, а працівник поліції пішов очікувати його у службовому автомобілі, а інший працівник поліції контролював ОСОБА_1 , який перепарковував автомобіль. В подальшому, працівник поліції, який очікував в службовому автомобілі, вийшов і пішов до водія ОСОБА_1 спитавши його чого він так довго, на що водій ОСОБА_1 сказав, що відмовляється їхати до лікаря-нарколога для проходження огляду, і працівник поліції відразу пояснив наслідки відмови від проходження огляду та ще декілька разів запитав у водія чи він дійсно відмовляється від проходження огляду у лікаря-нарколога на що водій ОСОБА_1 зазначив, що відмовляється. Крім того, працівник поліції запитав у ОСОБА_1 чи був з їх сторони тиск для прийняття ОСОБА_1 рішення про відмову від проходження огляду у лікаря-нарколога, на що водій сказав - ні ( відеозапис з боді-камери 20 хв. 00 сек. - 21 хв. 59 сек.).

Тобто, зафіксовані на вказаному відеозаписі обставини повністю узгоджуються з даними викладеними поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 і з достатньою повнотою підтверджують факт порушення останнім вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України та спростовують доводи апеляційної скарги його захисника про відсутність складу даного адміністративного правопорушення.

Таким чином, дані зафіксовані на вказаному відеозаписі свідчать, що поліцейський діяв з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», якою визначено порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що покази працівника поліції ОСОБА_2 про те, що після виявлення ознак перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп'яніння, останній керував транспортним засобом під контролем працівника поліції, так як необхідно було перепаркувати авто, щоб воно не заважало іншим учасникам руху, суперечать відеозапису з боді-камери, оскільки ОСОБА_1 було запропоновано перепаркувати автомобіль, а працівники поліції в той час не здійснювали за цим контроль, а перебували у службовому автомобілі, апеляційній суд відхиляє, оскільки з переглянутого відеозапису з боді-камери, наявного в матеріалах справи, вбачається, що під час перепарковування ОСОБА_1 автомобіля, один з працівників поліції перебував на вулиці та контролював за перепарковуванням автомобіля.

Доводи апеляційної скарги про те, що в даному випадку з боку працівника поліції була надана недостовірна інформація ОСОБА_1 , з метою провокації відмови від проходження огляду, апеляційний суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються наявними у справі доказами, а саме з наявного у справі відеозапису вбачається, що працівник поліції запитав у ОСОБА_1 чи був з їх сторони тиск для прийняття ОСОБА_1 рішення про відмову від проходження огляду у лікаря-нарколога, на що водій сказав - ні.

Апеляційний суд вважає безпідставними посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 на автомобілі, після того як відвіз маму додому, поїхав проходити огляд до нарколога самостійно, однак в зв'язку з тим, що вже був пізній час і він не зміг проплатити послуги «Соціотерапії», він відразу звернувся до найближчого медичного закладу, який може проводити тести на наявність наркотичних засобів, за результатами яких наркотичних засобів у ОСОБА_1 не виявлено, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння, а не за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння, а відтак, відсутність у сечі ОСОБА_1 наркотичних засобів не спростовують обставин викладених у протоколі щодо відмови ОСОБА_1 , на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку.

За викладеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього рухуУкраїни та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова Дарницького районного суду міста Києва від 09 лютого 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття стосовно нього провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Різника Ігора Анатолійовича - залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 09 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду С.В. Кулікова