03.03.2023 Єдиний унікальний номер 205/1951/23
Номер провадження 3/205/1416/23
П О С Т А Н О В А

03 березня 2023 року місто Дніпро

Суддя Ленінського районного суду міста Дніпропетровська Костромітіна О.О., за участю секретар судового засідання Свистуна Г.Г., розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від військової частини НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , солдата, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Ленінського районного суду міста Дніпропетровська надійшов протокол про військове адміністративне правопорушення №12, складений відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.3 ст.172-20 КУпАП.

З протоколу №12 про військове адміністративне правопорушення від 04 лютого 2023 року вбачається, що 24 лютого 2023 року приблизно о 18 год. 15 хв. у місці розташування особового складу за адресою: АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння на території військової частини та виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані. Відповідно до довідки №14/19 від 25.02.2023 року, виданої начальником медичної служби військової частини НОМЕР_1 встановлено, що станом на 24.02.2023 року о 20.15 годині молодшим сержантом ОСОБА_3 проведено огляд на стан сп`яніння солдата ОСОБА_2 в медичному пункті військової частини НОМЕР_2 у присутності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 апаратом Алкофор S50 (серійний номер 20050390) та отримано результат алкогольного сп`яніння 2,037%. Таким чином солдат ОСОБА_2 порушив норми 11,13,49,128,241 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 року №548-XIV (зі змінами) та вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення долучена від нього заява, в якій останній свою провину у вчиненні даного правопорушення визнає та просить справу розглядати без його участі.

Дослідивши матеріали справи та долучені до неї докази, суддя дійшов наступних висновків.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, акти закупки, тощо, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Відповідно вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

За приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява № 36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суддя не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Отже, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП настає у разі розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, які вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Установлення стану алкогольного сп`яніння (нетверезого стану) проводиться із використанням спеціальних технічних засобів або в закладах охорони здоров`я.

Як вбачається з протоколу №12 про військове адміністративне правопорушення, 24.02.2023 року о 20.15 годині молодшим сержантом ОСОБА_3 проведено огляд на стан сп`яніння солдата ОСОБА_2 в медичному пункті військової частини НОМЕР_2 , у присутності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , апаратом Алкофор S50 (серійний номер 20050390) та отримано результат алкогольного сп`яніння 2,037%.

Проте, відповідно до долученої до матеріалів справи довідки, щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння солдата ОСОБА_2 №14/18 від 25.02.2023 року, результат алкогольного сп`яніння зазначений - 1,899%.

Таким чином, в ході розгляду вищевказаної справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що відомості, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, та матеріали додані до нього, мають суперечності, а саме в частині результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння солдата ОСОБА_2 , в протоколі зазначено алкогольне сп`яніння 2,037%, у вищезазначеній довідці зазначено алкогольне сп`яніння 1,899%, що унеможливлюють суду встановити вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та наявність складу адміністративного правопорушення.

Сам протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати доказом в даній справі в розумінні вимог ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Також слід звернути увагу, що солдат ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав.

Сам факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке особі поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище (Постанова ВСУ від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно вимогст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи дане рішення, суд керується п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно з п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши всі обставини справи та докази у їх сукупності, суддя дійшов висновку, що протокол про військове адміністративне правопорушення, складний відносно ОСОБА_2 та додані до нього матеріали, містять суперечності щодо результату огляду на стан алкогольного сп`яніння, котрі в ході розгляду справи не усунені. В силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, є недоведеним, через наявні суперечності доказів його вини, які не можуть бути прийняти судом до уваги при визнання його винуватості, тому в його діях відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим провадження в справі за ч.3 ст.172-20 КУпАП відносно нього слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.О.Костромітіна