Номер провадження: 33/813/1669/23
Номер справи місцевого суду: 522/8600/23
Головуючий у першій інстанції Русєва А. С.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,

при секретарі Узун Н.Д.,

за участю представника ОСОБА_1 адвоката Друганова А.С.,

переглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Друганова Андрія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2023 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №044442 від 23.04.2023, ОСОБА_1 23 квітня 2023 року о 09.58 год, керував транспортним засобом «ЗАЗ-1102», д.н.з. НОМЕР_1 в Херсонській області, траса Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 186 км., що відноситься до Білозерського району Херсонської області, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння кінцівок пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 31).

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2023 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн, з позбавленням права транспортними засобами строком на 1 рік. Крім того, стягнуто судовий збір в розмірі 536,80 грн (а.с. 28-29).

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду першої інстанції, 25 серпня 2023 року адвокат Друганов А.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2023 року є незаконною і необґрунтованою, тому просить її скасувати, та прийняти нову постанову. якою закрити провадження по справі, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, адвокат Друганов А.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2023 року, мотивуючи тим, що вперше апеляційну скаргу на дану постанову він подав 09 серпня 2023 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, однак постановою Одеського апеляційного суду від 23 серпня 2023 року апеляційну скаргу повернуто, оскільки до апеляційної скарги не додано доказів на підтвердження повноважень адвоката Друганова А.С. діяти від імені ОСОБА_1 в Одеському апеляційному суді. Крім того, роз`яснено що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з апеляційною скаргою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення апеляційної скарги.

У зв`язку із викладеним адвокат Друганов А.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу, із наданням доказів на підтвердження його повноважень в Одеському апеляційному суді та просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджуються викладенні у клопотанні доводи, а також для забезпечення права особи на доступ до правосуддя, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Друганов А.С. строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2023 року.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши адвоката Друганова А.С. в інтересах ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладаючи відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно п. п. 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння має наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним судом встановлено, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

1)протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №044442 від 23.04.2023, який підписаний ОСОБА_1 (а.с. 1);

2)направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.04.2023, відповідного до якого у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Огляд не проводився (а.с. 2);

3)відеозаписом з портативних відеореєстраторів працівників поліції БК:474956, БК:474547 (диск а.с. 5).

Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 23 квітня 2023 року о 09.58 год, керував транспортним засобом «ЗАЗ-1102», д.н.з. НОМЕР_1 в Херсонській області, траса Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 186 км, з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Драгер, оскільки зазначене спростовується відеозаписом із нагрудних відеокамер поліцейських.

Так, апеляційним судом були досліджені відеозаписи із нагрудних відеокамер поліцейських, з яких встановлено, що поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» або пройти такий огляд в медичному закладі, бо вони виявили в нього ознаки алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився (час відеозапису 08:32 год.).

Апеляційним судом також не приймаються до уваги твердження в апеляційній скарзі на те, що в поліцейських були відсутні підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, тому що він не мав жодних ознак алкогольного сп`яніння, з огляду на наступне.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі Порядок).

Відповідно до ст. ст. 2, 3 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак алкогольного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.04.2023, у ОСОБА_1 виявлені наступні ознаки алкогольного сп`яніння: порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук.

Вирішення їх наявності чи відсутності відноситься до виключної компетенції поліцейського, який керуючись загально суспільними нормами зовнішнього вигляду особи, яка не перебуває в стані алкогольного сп`яніння, на власний розсуд визначає наявність чи відсутність ознак алкогольного сп`яніння.

Так, ОСОБА_1 відповідно до п. 2.5 ПДР України зобов`язаний був на вимогу поліцейського, в якого виникли припущення щодо перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення його дійсного стану.

В даному випадку ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, саме за відмову на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 ніщо не перешкоджало на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку та підтвердити свої доводи про не перебування в стані сп`яніння.

Не приймаються до уваги також посилання на те, що поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 справжні наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки зазначене спростовується відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів (відеозапис 9:20 год), згідно якого поліцейські повідомили ОСОБА_1 про те, що буде складений адміністративний протокол.

При цьому, в Конституції України закріплений принц презумпції знання законодавства, тобто кожен вважається таким, що знає закони. Правова основа презумпції знання законодавства обов`язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Цей обов`язок закріплений в частині 1 статті 68 Конституції України. Обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання. Тому закони повинен знати кожний. З цього положення і випливає загальновідома формула: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, яка і міститься в частині 2 статті 68 Конституції України.

Також в Правилах дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. п. 1.3, 1.9 ПДР України).

Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати).

Тому, посилання особи, яка керує транспортним засобом, що потенційно може завдати серйозної шкоди та яка свідомо відмовляється виконувати законну вимоги працівників поліції, в тому числі передбачену пунктом 2.5 ПДР України, на нібито юридичну необізнаність, суд не може прийняти до уваги.

Доводи про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом, не можуть бути підставою для скасування правильного по суті і законного рішення суду. Не відсторонення від керування транспортним засобом не звільняє водія від адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП та не є свідченням того, що водій не мав ознаки алкогольного сп`яніння.

Верховий Суд неодноразово звертав увагу, з посиланням на рішення Європейського суду у справі «Сутяжник проти росії», що не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Отже, доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки не є такими, які могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення ним вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Зазначений висновок суду також відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката Друганова Андрія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2023 року.

Апеляційну скаргу адвоката Друганова Андрія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький