Категорія: ч.2 ст.173-2 КУпАП Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2023 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2022 року щодо ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою провадження у справі щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки про існування постанови їй не було відомо. Про існування постанови дізналась 16.01.2023.

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, доходжу висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню з таких підстав.

У своєму клопотанні ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, зазначаючи, що вона ознайомилась із постановою 16 січня 2023 року.

Однак, такі доводи повністю суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП, згідно з якими постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

Отже, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не з моментом отримання особою копії постанови.

22.12.2022 під час розгляду справи у Луцькому міськрайонному суді Волинської області ОСОБА_1 не була присутня.

Апеляційну скаргу на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2022 року ОСОБА_1 подала через засоби поштового зв`язку лише 18 січня 2023 року, що стверджується штемпелем на конверті «Укрпошта», доданим до апеляційної скарги, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження, який для неї закінчився 02 січня 2023 року.

Таким чином, ОСОБА_1 більш як на два тижні пропустила строк апеляційного оскарження, визначений положеннями ч.2 ст.294 КУпАП.

Твердження ОСОБА_1 про те, що їй не було відомо про існування постанови є голослівними та спростовуються матеріалами справи.

Так, згідно довідки про доставку SMS ОСОБА_1 була завчасно та належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи щодо ОСОБА_2 (а.с.14).

Більше того, її представнику адвокату Велимчаниці І.І. також було відомо про те, що розгляд справи щодо ОСОБА_2 відбудеться о 14-00 год 22.12.2022, що повністю підтверджується його клопотанням (а.с.15).

Таким чином, матеріалами справи повністю доведений факт належного та завчасного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи 22 грудня 2022 року о 14 год 00 хв..

Проте, як убачається із матеріалів справи, ні ОСОБА_1 , ні її представник адвокат Велимчаниця І.І. в судове засідання не з`явились, жодних дій спрямованих на отримання інформації про результати розгляду справи щодо ОСОБА_2 , ні апелянт, ні її представник не вчиняли.

Отже, доводи ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження повністю спростовуються матеріалами справи та суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП, а тому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження до задоволення не підлягає.

Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Приписами ч.2 ст.294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Підсумовуючи наведені обставини та положення ч.2 ст.294 КУпАП, необхідно відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2022 року щодо ОСОБА_2 та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2022 року щодо ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов