Справа № 466/595/23 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 33/811/653/23 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 03 березня 2023 року,

встановив:

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 03 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Відповідно до постанови 04.01.2023 року о 13:20 год. гр. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Chevrolet Epica», д.н.з. НОМЕР_1 на вул. Шевченка, 106 у м. Львові будучи обмеженим у праві керування ТЗ постановою від 03.07.2019 року ВП №58079053, порушивши вимоги п. 2.1 Правил дорожнього руху України, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 126 ч. 3 КУпАП.

На зазначену постанову особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 03 березня 2023 року, оскаржувану постанову скасувати, а провадження в справі закрити.

В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що судове засідання Шевченківського районного суду м. Львова відбулося без його участі. Звертає увагу, що завчасно скеровував електронною поштою вмотивоване клопотання від 02.03.2023 року про перенесення судового засідання.

Стверджує, що дізнався про наявність оскаржуваної постанови лише 13.03.2023 року.

Апелянт вважає постанову необгрунтованою і такою що підлягає скасуванню у зв`язку із неповнотою проведеного судового розгляду, а також тому, що при винесені вказаної постанови порушено його право а справедливий судовий захист, порушено принципи верховенства права, законності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Зазначає, що у нього не має заборгованості зі сплати аліментів, що свідчать долучені до справи документи.

Апелянт стверджує, що не був обізнаний про наявність накладеного на нього держвиконавцем обмеження у керуванні транспортними засобами, постанови держвиконавця про накладене обмеження не отримував, в матеріалах справи належних доказів отримання та самої постанови немає.

Зазначає, що скористався наявним у нього в керуванні автомобілем в стані крайньої необхідності виключно для збереження життя та здоров`я себе та своєї родини для евакуації із місць постійних ракетних атак під час дії воєнного стану, як це зазначено у ст. 18 та у п. 4 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Вважає, що матеріали справи, не мають належних доказів прямого умислу на вчинення такого правопорушення та доказу отримання обмежувальної постанови держвиконавця.

Стверджує, що про відсутність його вини та безпідставність накладеного обмеження у керуванні транспортними засобами свідчить результат розгляду адміністративної справи №280/486/22.

ОСОБА_1 19.05.2023 року подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, підтримавши вимоги, викладені в апеляційній скарзі, а тому суд, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, вважає можливим провести розгляд апеляційної скарги у її відсутності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Поважність причин пропуску скаржником строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк необхідно поновити.

Так, згідно ч.3 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №363637, постановою від 03.07.2019 року ВП №58079053, рапортом інспектора взводу 2 роти 4 батальйону 3 УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції Николин Н. від 04.01.2023 року; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №726915 від 04.01.2023 року та іншими матеріалами адміністративної справи.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №363637, постановою від 03.07.2019 року, складений щодо ОСОБА_1 за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, та особи-порушника, чим спростовуються твердження апелянта.

Твердження апелянта про те, що постанова суду є незаконною та необгрунтованою, не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясувала усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не був обізнаний про наявність постанови державного виконавця, якою його було обмежено в праві керувати транспортними засобами, що свідчить про відсутність в його діях умислу є безпідставними, оскільки сам факт керування транспортним засобом при встановленому тимчасовому обмеженні у здійсненні такого права є самостійним складом правопорушення, за що передбачено адміністративну відповідальність. Обізнаність особи про таке обмеження не потребує доведення під час виявлення складу такого правопорушення.

При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 місяці накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Отже, з огляду на викладене, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції стосовно останнього залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 03 березня 2023 року.

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 03 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Маліновська-Микич О.В.