ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/2913/23

провадження № 3/0285/2279/23

16 травня 2023 року м. Звягель

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, яка надійшла

від Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України,

який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 ,

військовослужбовець,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 08.05.2023 о 14:40 год. по місцю свого проживання, в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_3 , чим порушив терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 07.05.2023. Згідно останнього, йому було винесено заборону на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи ОСОБА_3 та в будь-який спосіб контактувати з нею, строком на 10 діб з 23:00 год 07.05.2023 по 23:00 год 17.05.2023 включно.

Розгляд справи, у відповідності до ч.2 ст.277 КУпАП, проведено за відсутності особи, відносно якої вони складені.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Одним із завдань КУпАП є охорона прав і свобод громадян.

Відповідно до диспозиції ст.173-2 КУпАП, насильство в сім`ї це умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Інші дії не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає домашнє насильство як діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах Володіна проти рф, Левчук проти України зазначив, що домашнє насильство є порушенням ст.ст.3, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Там, де особа достовірно стверджує про те, що вона зазнавала актів домашнього насильства, якими б незначними поодинокі випадки не були, національні органи влади повинні оцінити ситуацію у всіх аспектах, включно з ризиком повторення подібних інцидентів. Ця оцінка повинна належним чином брати до уваги особливу вразливість жертв, які часто емоційно, фінансово чи іншим чином залежать від своїх кривдників, а також психологічний вплив можливого повторного знущання, залякування та насильства на їхнє повсякденне життя.

Винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративні правопорушення, зокрема:

даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №084061;

рапортом інспектора-чергового Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області про отримання заяви про вчинення домашнього насильства від ОСОБА_3 ;

протоколом прийняття заяви про подію від потерпілої ОСОБА_3 та її письмовими поясненнями, в яких вона зазначила про порушення чоловіком термінового заборонного припису;

даними форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_2 ;

копією термінового заборонного припису від 07.05.2023 відносно ОСОБА_2 .

З огляду на те, що найвища соціальна цінність, закріплена у ст.3 Конституції України, переважає над конституційним правом особи, передбаченим ч.4 ст.13 Конституції України, допускається обмеження останнього на користь першого в межах правил, установлених законом. Відтак, життя та здоров`я, недоторканність і безпека ОСОБА_3 , як найвища соціальна цінність, переважають над правом її чоловіка ОСОБА_1 на житло, а тому допускається обмеження цього права.

Дослідивши адміністративний матеріал, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують його відповідальність, не встановлено.

Внаслідок дій з боку ОСОБА_2 , його дружинна зазнає погіршення якості життя, а також психологічних страждань у вигляді словесних образ, погроз, приниження та залякування, що викликало у неї побоювання за свою безпеку, емоційну невпевненість та нездатність захистити себе.

Особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових порушень. Виходячи з цієї мети, а також принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, беру до уваги характер вчиненого правопорушення, важливість проблеми домашнього насильства і дискримінаційного ефекту, який насильство справляє на жінок; особу ОСОБА_2 , який належних та допустимих доказів на спростування своєї вини у скоєному правопорушенні не надав, відмовився давати пояснення під час складення протоколу; всі обставини справи в їх сукупності та вважаю, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.173-2 КУпАП, що буде необхідним для його виправлення, достатнім для виконання завдань КУпАП та можливим недопущенням продовження насильства або настання більш тяжких наслідків.

Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.

З особи, на яку накладено адміністративне стягнення, також належить стягнути судовий збір, що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 33-35, 38, 40-1, 173-2, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,

та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 536,80 гривні.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ?? ? ? ? ? ? ? ? ? О. О. Літвин