Єдиний унікальний номер судової справи 484/956/23 Головуючий у першій інстанції Шикеря І.А.
Номер провадження № 33/812/192/23 Головуючий суддя апеляційного суду Крамаренко Т.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

за участю ОСОБА_1 та його захисника адвоката Дорова А.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Дорова Андрія Олексійовича на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 квітня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 092275 від 09 лютого 2023 року, ОСОБА_1 09 лютого 2023 року о 23 год 48 хв в м. Первомайськ, по вул. Юмашева, 99 керував транспортним засобом ВАЗ 21043, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Drager або в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, 20 квітня 2023 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Доров А.О. подав до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування обставин справи, їх не дослідження та не надано належну оцінку, при цьому суд підійшов формально до вирішення справи, а тому постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що не зрозуміло в чому саме обвинувачується ОСОБА_1 , оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, по перше, що він керував з ознаками алкогольного сп`яніння, а по друге відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. А тому, аргументація правопорушення є сумнівною, що не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Вказує на те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП Правила дорожнього руху не порушувались, аварійна ситуація не створювалась, про що свідчить відсутність складеної відносно ОСОБА_1 постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху. А крім того, працівниками поліції не повідомлено ОСОБА_1 про причини зупинки його транспортного засобу, за такого мала місце безпідставна зупинка, а тому всі наступні дії працівників поліції на думку захисника Дорова А.О. є незаконними.

Наголошує на тому, що ОСОБА_1 провину свою не визнає, оскільки Правил дорожнього руху не порушував.

Зазначає, що пояснення свідків були написані ними під диктовку працівників поліції, про що свідчить однотипність написаних пояснень.

Звертає увагу на те, що у відповідності до положень ст. 266 КУпАП, водії щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного сп`яніння мають бути відсторонені від керування транспортними засобами, натомість ОСОБА_1 відсторонено не було.

Стверджує, що докази зібрані працівниками поліції та надані суду щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не відповідають вимогам закону, а саме відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі так само як і самого направлення до нього, не зафіксовано в присутності двох свідків на відео файлі, який міститься в матеріалах справи.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні суду першої інстанції надав суперечливі покази, а саме не зміг зазначити де саме (в якому районі міста) був зупинений автомобіль, якого кольору він був, в якій годині доби був зупинений та при яких обставинах. Більш того, свідок зазначив, що прибув на місце виклику, коли автомобіль стояв, а тому до його свідчень необхідно віднестися критично.

Крім того, CD Диск, долучений працівниками поліції до матеріалів справи не відповідає вимогам ч.5 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, за якими включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, відео зйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У зв`язку з чим, адвокат Доров А.О. вважає, що вказаний відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Зауважує, що в порушення порядку працівниками поліції не було видано направлення до медичного закладу і не було туди доставлено ОСОБА_1 , а також не було зафіксовано відмову останнього від проходження огляду на стан сп`яніння саме у медичному закладі за встановленою процедурою.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Доров А.О. апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримали, просили її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.

Вислухавши аргументи і доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Дорова А.О., вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За такого, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 09 лютого 2023 року, о 23 год 48 хв в м. Первомайськ, по вул. Юмашева, 99 керував транспортним засобом ВАЗ 21043, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Drager або в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

Сам ОСОБА_1 в своїх письмових поясненнях зазначив, що він дійсно випив спиртні напої та сів за кермо свого автомобіля та керував ним доки його не зупинили працівники поліції. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер чи в медичному закладі, що запропонували йому працівники поліції він відмовився (а с. 2).

Крім того, письмові пояснення надали також свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які зазначили, що в їх присутності громадянин ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер чи в медичному закладі, що запропонували йому працівники поліції відмовився. Від нього несло алкоголем, з порожнини рота (а.с. 3,4).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 092275 від 09 лютого 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 09 лютого 2023 року, о 23 год 48 хв в м. Первомайськ, по вул. Юмашева, 99 керував транспортним засобом ВАЗ 21043, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Drager або в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП;

- у відеозаписі, з якого чітко вбачається, що працівником поліції було запропоновано водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер або у медичному закладі, на що водій відмовився (а.с.6);

- у письмових поясненнях самого ОСОБА_1 та поясненнях свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_2 .

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 092275 від 09 лютого 2023 року та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 09 лютого 2023 року о 23 год 48 хв у водія ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота та нестійка хода в розумінні п.п.2 та 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу щодо огляду на стан сп`яніння. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень самого водія ОСОБА_1 та його захисника адвоката Дорова А.О. грунтується на наявних у справі доказах.

Доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, по перше, що ОСОБА_1 керував з ознаками алкогольного сп`яніння, а по друге відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, а тому не є зрозумілим в чому саме обвинувачується ОСОБА_1 суд оцінює критично, оскільки суть правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення викладена чітко та зрозуміло, відповідає змісту порушеного пункту ПДР України, а саме п.2.5 та фабулі ч.1 ст. 130 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у відповідності до положень ст. 266 КУпАП, водії щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного сп`яніння мають бути відсторонені від керування транспортними засобами, натомість ОСОБА_1 відсторонено не було є безпідставними з огляду на його власноручний запис в протоколі: «До повного витверезіння за кермо зобов`язуюсь не сідати», що свідчить про те, що працівниками поліції все ж таки його було відсторонено від керування транспортним засобом.

Доводи апеляційної скарги про те, що CD Диск, долучений працівниками поліції до матеріалів справи не відповідає вимогам ч.5 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 на увагу суду не заслуговують, з огляду на наступне.

Ні Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року, ні Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року не містять приписів про обов`язкове долучення до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення відео з бодікамери поліцейського, в тому числі повного відео з моменту зупинки.

Так згідно п.15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Аналогічні положення містить Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, згідно п.1 розділу ІІ якої протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1)письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Отже, долучення працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення відео щодо обставин відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння носить ініціативний характер і посилання апелянта на те, що такий відеозапис не є належним доказом є необґрунтовані.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП Правила дорожнього руху не порушувались, аварійна ситуація не створювалась, про що свідчить відсутність складеної відносно ОСОБА_1 постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, а крім того, працівниками поліції не повідомлено ОСОБА_1 про причини зупинки його транспортного засобу, за такого мала місце безпідставна зупинка, а тому всі наступні дії працівників поліції на думку захисника Дорова А.О. є незаконними суд до уваги не бере, оскільки вказане не є тими обставинами, що підлягають встановленню по даній цивільній справі, а крім того з огляду на положення Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII патрульний поліцейський має право зупинити транспортний засіб, якщо мало місце: 1) порушення водієм правил дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення ДТП, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

До того ж, матеріали справи не містять доказів оскарження у встановленому законом порядку дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та результатів такого оскарження.

Твердження захисника - адвоката Дорова О.В. про те, що ОСОБА_1 провину свою не визнає, оскільки Правил дорожнього руху не порушував суд розцінює як спосіб уникнення адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_1 власноручно підтвердив факт вживання спиртних напоїв перед тим як сів за кермо та факт його перебування в стані алкогольного сп`яніння як у протоколі про адміністративне правопорушення так і в своїх письмових поясненнях, наданих після його зупинки працівниками поліції, а крім того такі пояснення він також надав під час розгляду справи в суді першої інстанції .

Посилання захисника на відсутність виданого направлення до медичного закладу з метою проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння не є слушними з огляду на те, що ОСОБА_1 взагалі відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в тому числі і в медичному закладі, а тому підстави для складання направлення у працівників поліції були відсутні.

Також не заслуговують на увагу доводи захисника про те, що відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі не зафіксована в присутності двох свідків на відео файлі, який міститься в матеріалах справи, оскільки вони спростовуються відеозаписом, що наявний в матеріалах справи, а також письмовими поясненнями свідків.

Доводи апеляційної скарги щодо однотипності письмових пояснень свідків, а також про те, що свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні суду першої інстанції надав суперечливі покази, а саме не зміг зазначити де саме (в якому районі міста) був зупинений автомобіль, якого кольору він був, в якій годині доби був зупинений та при яких обставинах, суд вважає безпідставними, а тому до уваги їх не бере з огляду на таке.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є в матеріалах справи підписані ними особисто з приміткою: «Пояснення з моїх слів записані вірно, мною прочитано, підпис».

Разом з тим, в суді першої інстанції свідок ОСОБА_2 підтвердив обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_1 та обставини його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager або в медичному закладі, що запропонували йому працівники поліції.

З огляду на зазначене вище, у суду відсутні будь - які сумніви щодо недостовірності вказаних пояснень свідків, а крім того, доказів на спростування вказаних обставин ні самим ОСОБА_1 ні його захисником - адвокатом Доровим А.О. суду не надано.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, твердження самого водія ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на спробу уникнення водієм ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законну і обґрунтовану постанову відносно ОСОБА_1 з наведенням обґрунтованих мотивів.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

За таких обставин, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За такого, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Дорова Андрія Олексійовича - залишити без задоволення.

Постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 квітня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко