Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
26.10.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю захисниці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатки Ковальчук О.В., розглянувши апеляційну скаргу адвокатки Ковальчук О. В.,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 лютого 2022 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , гр. України,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.
Відповідно до змісту постанови, 26.11.2021, о 06 год 45 хв, на а/д «Київ-Чоп» в с. Барвінок Ужгородського р-ну, ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення пасажирів за маршрутом «Тячів-Ужгород» без отримання ліцензії, що надає право господарювання в даній галузі, всупереч ст. 29 Закону України «Про автомобільний транспорт», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокатка Ковальчук О. В. вказує на те, що постанова є незаконною, тому підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки викладені у протоколі обставини діяння свідчать про одиничний факт, а не систематичну діяльність, яка має здійснюватись протягом певного періоду часу. Посилається і на те, що у матеріалах справи відсутні відомості про кількість осіб, які перебували у транспортному засобі, також немає відомостей і про отримання прибутку від перевезення; до протоколу не долучено пояснень свідків, які можуть підтвердити факт перевезення пасажирів; відсутні докази систематичності дій ОСОБА_1 ; немає жодних відомостей, які свідчать про те, що ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши думку захисниці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатки Ковальчук О. В., яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення; дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд визнає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №089223 зазначено, що 26.11.2021, о 06 год 45 хв, на а/д «Київ-Чоп» в с. Барвінок Ужгородського р-ну, ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення пасажирів за маршрутом «Тячів-Ужгород» без отримання ліцензії, що надає право господарювання в цій галузі, всупереч ст. 29 Закону України «Про автомобільний транспорт», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Зі змісту рапорту працівника поліції убачається, що 26.11.2021, о 06 год 45 хв, на а/д «Київ-Чоп» в с. Барвінок Ужгородського р-ну, поліцейські зупинили автомобіль марки «Мерседес», який перевозив пасажирів, не мав жодних розпізнавальних знаків та інформації про вид перевезення та сполучення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №176. Пасажири пояснили, що надали водію кошти за надання послуг з перевезення, будь-які квитки їм не надали (а. с. 3).
З відеозапису убачається, що викладені у протоколі обставини мали місце за участі ОСОБА_1 у зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення час та у вказаному місці. Так, на відеоматеріалі зафіксовано, що ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення пасажирів за маршрутом «Тячів-Ужгород» без отримання ліцензії, що підтвердили присутні у салоні автомобіля пасажири у кількості 6 осіб (а. с. 4).
Вищенаведені докази, які є належними, допустимими та достатніми, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення.
Доводи апелянтки про те, що в матеріалах справи відсутні докази вини ОСОБА_1 апеляційний суд вважає недоцільними, позаяк докази, що містяться у матеріалах справи, які досліджені та оцінені місцевим судом, перевірені на предмет належності та допустимості судом апеляційної інстанції, у своїй сукупності свідчать про те, що водій ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський Криванич М. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення; що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь належні докази й на такі не вказується в апеляційній скарзі
Тому, апеляційний суд визнає, що вищевказаний поліцейський при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв виключно у межах наданих йому повноважень.
Не вважає слушними апеляційний суд доводи апелянтки і про те, що ОСОБА_1 господарською діяльністю не займався, прибутки від перевезення не отримував, а до протоколу не додано жодних доказів, що може свідчити про отримання ОСОБА_1 будь-яких грошових коштів за перевезення пасажирів, тому, апелянтка вважає, що складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП у діях ОСОБА_1 немає. Вказані доводи апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Як убачається з відеозапису, ОСОБА_1 перевозив пасажирів за маршрутом «Тячів-Ужгород» на транспортному засобі марки «Мерседес», у кількості 6 (шести) осіб без одержання ліцензії на цей вид господарської діяльності, що дає обґрунтовані підстави вважати, що він займався підприємницькою діяльністю.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що з матеріалів справи не вбачається, що під час проведення поліцейським перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу, водій або його пасажири вказували на те, що особи, які перебувають у салоні автомобілі є його знайомими, і їх перевезення здійснюється на безоплатній основі. Натомість з відеоматеріалу чітко убачається, що пасажири, які були у салоні автомобіля марки «Мерседес» чітко вказали, що послуги з перевезення водієм ОСОБА_1 є платними.
Відхиляючи доводи апелянтки у цій частині апеляційний суд бере до уваги також таке.
Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» діяльність із перевезення пасажирів підлягає ліцензуванню, тобто отримання особою, яка здійснює таку діяльність, відповідної ліцензії
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що, надаючи послуги з перевезення пасажирів, ОСОБА_1 не мав ліцензії, отримання якої є обов`язковим для особи, яка займається перевезеннями пасажирів. Про наявність у ОСОБА_1 відповідної ліцензії не вказується і в апеляційній скарзі.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а також без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
Зміст вказаної норми свідчить і про те, що адміністративна відповідальність настає й за одноразове надання послуг з перевезення пасажирів без відповідної ліцензії на зайняття таким видом діяльності
Вищенаведене свідчить про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення.
Тому, доводи апелянтки про відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 займався господарською діяльністю, - апеляційний суд відхиляє як такі, що спростовуються наведеним вище, і в свою чергу, визнає їх такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Як такі, що не впливають на висновки суду першої інстанції є доводи апелянтки про те, що при складанні протоколу не відібрано жодних пояснень свідків, - вказані твердження апеляційний суд відхиляє та звертає увагу на таке.
Так, з матеріалів справи не убачається, що під час проведення поліцейськими перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу, останній наполягав на відібранні пояснень у осіб, які знаходилася в його автомобілі, і той факт, що в автомобілі перебували саме знайомі водія ОСОБА_1 будь-якими поясненнями осіб, які були у той момент в автомобілі ОСОБА_1 не підтверджений. При оцінці цих доводів та прийнятті рішення береться до уваги, у тому числі й те, що під час розгляду справи місцевим судом ОСОБА_1 не заявляв жодних клопотань про виклик та допит у суді будь-якої особи, яка знаходилася на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення в автомобілі під керуванням ОСОБА_1 .
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, у зв`язку із чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана стороною захисту апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і є безпідставними, без задоволення.
Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків, витребування доказів, тощо, не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Ковальчук О. В. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 лютого 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН