Справа 362/1946/23
Провадження 3/362/1136/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.04.2023 року місто Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові Київської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія ААБ № 042243 від 26.03.2023, складеного поліцейським СПД № 1 (смт. Калинівка) Фастівського РУП ГУНП в Київській області старшим сержантом поліції Букшою Є.О., 25.03.2023 о 23:50 в смт. Калинівка Фастівського району Київської області по вул. Садова, 3, ОСОБА_1 передав керування транспортним засобом Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 , водію ОСОБА_2 , яка керувала автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосування приладу «Drager» ARBL5130 під відеозапис

Таким чином ОСОБА_1 поставлено у провину порушення п. 2.9г ПДР України та скоєння ним адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у поставленому в провину правопорушенні заперечив категорично. Пояснив, що вдень на прохання знайомої надав їй свій автомобіль для її потреб. Який вона мала повернути ввечері. При отримані автомобіля вона була абсолютно тверезою та не викликала жодних підозр. Якщо б такі підозри виникли в жодному випадку на надав свій автомобіль би їй оскільки це його власність. Увечері зателефонувала знайома та повідомила, що прямує до нього, щоб повернути автомобіль, він був у знайомих та повідомив її, що він у знайомих та попрохав забрати його та довезти з автомобілем додому. ОСОБА_2 заїхала за ним та вони попрямували додому. Де їх зупинили працівники поліції та повідомили, що водій має ознаки алкогольного сп`яніння, водій ОСОБА_2 пройшла огляд результат виявився позитивним. Що стало для нього несподіванкою. Пояснив що не знав, що його знайома ОСОБА_2 отримавши автомобіль вживала алкоголь та керувала транспортним засобом, знаючи це не допустив би її до кермування. З огляду на всі вище викладенні обставини вважає, що провадження у справі має бути закрито, оскільки він не мав умислу вчиняти вказане правопорушення та не знав що водійка п`яна.

У судовому засідання була допитана в якості свідка ОСОБА_2 , яка прибуття якої забезпечив ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_3 надала суду пояснення за якими того вечора вона керуючи транспортним засобом, який отримала від ОСОБА_1 за її проханням вдень тимчасово для власних потреб та була зупинена працівниками поліції. На вимогу працівників поліції пройшла огляд на стан сп`яніння, результат якого позитивний. Не заперечувала факт вживання алкоголю увечері. Разом з тим запевнила суд, що ОСОБА_1 не володів інформації, щодо її стану.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про таке.

За правилами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до вимог п. 2.9 «г» ПДР України водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за , а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, для настання відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідна наявність сукупності елементів складу адміністративного правопорушення. В даному випадку необхідна наявність сукупність наступних елементів складу адміністративного правопорушення: перебування особи, якій передано керування транспортним засобом, у стані алкогольного сп`яніння; усвідомлення особою, яка передає керування транспортним засобом, того, що ця особа перебуває у стані алкогольного сп`яніння; добровільне, з власної волі передання керування транспортним засобом такій особі.

Відповідно до абз. 5 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005№14 із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.12.2008 №18 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції (ч.1ст.130 КУпАП), настає за умови, що тому, хто це робить, відомо про такий стан, тобто для притягнення водія до адміністративної відповідальності за порушення такої заборони, необхідно встановити, що особа була обізнана про стан алкогольного сп`яніння особи, якій передав керування автомобілем.

Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме передача керування транспортним засобом особі, яка знаходиться в стані сп`яніння передбачає, що особа яка передає керування транспортним засобом повинна знати, що передає керування особі, яка знаходиться в стані сп`яніння.

Як встановлено в судовому засіданні із пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 не знав та не міг знати, що ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, що в свою чергу підтверджується їхніми показами даними в судовому засіданні.

Інших доказів того, що ОСОБА_1 передавав керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння та знав про такий стан на момент передачі керування транспортним засобом особою, яка склала протокол, не надано.

Досліджений в судовому засіданні диск з відеозаписом, що долучений до матеріалів справи, не містить відомостей щодо передачі ОСОБА_2 керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, будь яких доказів, які б підтверджували факт передачі ОСОБА_1 водію ОСОБА_2 керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, про який він був обізнаний на момент такої передачі та наявності в його діях умислу, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Так, відповідно до частини 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

У силу статті 19 Конституції України посадова особа органу державної влади зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, враховуючи принципи змагальності та диспозитивності, які за аналогією права із кримінальним процесом притаманні і КУпАП, суд не може самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином суд перебере на себе функцію обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Також, суд виходить з того, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини санкція, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, за характером і наслідками фактично є кримінальною, а тому під час доведення винуватості у цій категорії справ належить застосовувати стандарт доведення «поза розумним сумнівом», який означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачений є винним у його вчиненні.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» («Аvsаr v. Turkey», пункт 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Стаття 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на викладене, дослідивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов до висновку про недоведеність у даному випадку вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за стандартом доведення «поза розумним сумнівом» і наявність підстав для закриття провадження у справі про пpитягнення до адміністративної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 cт. 247 КУпАП за відсутністю події та cкладу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 221, 245, 247, 251-252, 266, 283-284, 294 КУпАП, суд

постановив:

Закpити пpовадження у справі про адміністративне пpавопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і cкладу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко