Номер провадження: 33/813/147/23
Головуючий у першій інстанції Попревич В. М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2023 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Поворозко І.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одесивід 26 грудня 2022 року, ухвалену під головуванням судді Попревича В.М.,

встановив:

Постановою Приморського районного суду м. Одесивід 26 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік зі стягненням судового збору в дохід держави в розмірі 496,20 грн.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД №220708 від 02 вересня 2022 року приблизно о 23 (22) годині 09 хвилин, ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки LEXUS GS300, р.н. НОМЕР_1 по вул. Великій Арнаутській, 125, що у Приморському районі в м. Одесі, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння очей, поведінка, що не відповідає дійсності, запах з порожнини роту, від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просить суд постанову скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України.

У скарзі посилається на те, що вказана постанова була винесена передчасно, без ретельного дослідження всіх доказів у справі, із порушенням норм матеріального та процесуального права. В судовому засіданні не було доведено в діях ОСОБА_1 факту вчинення вказаного адміністративного правопорушення (відсутня повністю об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення), а навіть у разі якщо б і була вона доведена, то недотримання співробітниками поліції процедури огляду в медичному закладі ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. В описовій частині постанови суд посилається на те, що ОСОБА_1 жодного разу не з`явився в судове засідання, проте його участь не є обов`язковою та згідно укладеного з адвокатом договору йому надається правова допомога і адвокат представляє його інтереси в суді. Суд не звернув уваги на те, що в протоколі про начебто скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення вказаний час, під час якого він був у статусі затриманого (згідно протоколу про адміністративне затримання був затриманий з 21.40 по 23.40 02.09.2022, але тоді не відомо, як він міг фізично керувати транспортним засобом в 23.09 02.09.2022, якщо в цей час він перебував в статусі затриманого (можливо мова взагалі йде про фальсифікацію офіційних документів співробітниками поліції). Крім того, ОСОБА_1 під час затримання не була надана ніяка правова допомога, що є грубим порушення вимог ст.261 КУпАП України та права на захист. Також суд вказує, аналіз наданих доказів неможливо здійснювати без безпосереднього дослідження долучених відеозаписів щодо посилання на диски із відео файлами, то в запереченні стороною захисту було відображено відтворені камери патрульних поліцейських, на яких не має відео де ОСОБА_1 здійснював взагалі керування автомобілем марки «LEXUS», д/з НОМЕР_1 , оскільки відеозапис не відтворює момент руху даного транспортного засобу, а тільки знаходження поруч нього, а ОСОБА_1 , перебуваючи на місці прямо заперечує факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння твердження суду про те, що нібито ОСОБА_1 сів за кермо та завів двигун, тобто вчинив дію, яка приводить транспортний засіб у рух, сторона захисту спростовує тим, що дійсно ОСОБА_1 присів на водійське сидіння, але він намагався знайти таблетки, бо йому було зле, але фактично в цей час його витягнули з машини та наділи кайданки, ніякого двигуна він не заводив. Фактично, якби навіть він і завів би двигун, то він не вчинив би дії, які приводять транспортний засіб у рух, зокрема із камери другого ракурсу, в 22:39:03 один із поліцейських підтверджує, що в них немає інформації по руху т/з, якій належить ОСОБА_2 , і комусь дзвонить за допомогою у цьому питанні. В 22:41:47, той же співробітник поліції стверджує, що буде доказ за рухом вказаного т/з із камер зовнішнього спостереження( але ніякого відео надано не було та в матеріалах справи воно не перебуває)), тобто в його діях повністю відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, що виключає сам його склад. Також судом не надано оцінки стороні, якою було надано диск. Відео, яке було надано до суду, не скріплений ЕЦП( електронно цифровий підпис), просто написано: запис створено ОСОБА_3 10.09.2022 в 11:39:37, суд не взяв до уваги судову практику у справі № 524/9622/21 від 13.12.2022 постанова Другого апеляційного адміністративного суду. Тобто, можливо зробити висновок про недопустимість в якості доказу взагалі наданого поліцейськими вказаного диску. Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства. Крім того, зазначає, що поліцейський не пропонував пройти медичний огляд і навіть не видав направлення, а замість цього на нього були одягнуті кайданки. ОСОБА_1 не було надано можливості пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я, що повинні були зробити співробітники патрульної поліції, які грубо порушили вимоги вказаної інструкції та приписи ч.3 ст.266 КУпАП України.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Так, згідно з протоколом серії ААД №220708 від 02.09.2022, ОСОБА_1 02.09.2022, по вул. Великій Арнаутській, 125, що у Приморському районі в м. Одесі керував автомобілем марки LEXUS GS300, р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння очей, поведінка, що не відповідає дійсності, запах з порожнини роту. Від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» та проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР (а.с.1).

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №220708 від 02.09.2022 ОСОБА_1 власноручно підписав, що свідчить про його фактичну згоду із його змістом.

Крім того, ОСОБА_1 згідно протоколу роз`яснено про його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, та ст. 268 КУпАП, проте ОСОБА_1 не заявляв про необхідність надання йому правової допомоги.

Апеляційним судом досліджено відеозаписи з нагрудної камери працівника, на яких зафіксовано автомобіль марки «LEXUS», номерний знак НОМЕР_1 , який стояв на проїжджій частині. Біля автомобіля знаходився ОСОБА_1 , який, спілкуючись з працівниками поліції на місці пригоди, пояснював поліцейським, що «він керував авто, раптово автомобіль зупинився та поламався, а він хотів підвезти людей». ОСОБА_1 підтвердив вживання алкогольних напоїв, але пояснював, що вживав алкоголь вже після зупинки, а не до того, як керував автомобілем, але такі пояснення розцінюються як намагання уникнути відповідальності, оскільки обставини події, розташування автомобіля посеред дороги на проїжджій частині, ненадання доказів його поломки та неможливості руху свідчать не на користь останнього.

Крім того, поведінка водія на відеозаписі свідчить про намагання уникнути відповідальності.

Відеозаписом підтверджується чітка послідовність подій, які відбувались 02.09.2022, а тому відеозаписи беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджують відомості викладені в протоколі та доводять вину правопорушника.

Відповідно п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів, а тому даний доказ, у розумінні ст.251 КУпАП, є належним і допустимими.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаних відеозаписів ОСОБА_1 та його захисником суду не надано. Не встановлено таких даних і під час апеляційного розгляду справи.

Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що не зафіксовано, що він керував автомобілем марки «LEXUS», номерний знак НОМЕР_1 , підставою скасування постанови суду бути не можуть, оскільки іншими належними та допустими доказами підтверджений факт керування ним.

Доводи апеляційної скарги про те, що час, відображений в протоколі, не відповідає обставинам справи, не може бути підставою скасування постанови суду, оскільки не спростований факт правопорушення, зафіксований відеозаписом, такі доводи є формальними.

Безпідставними є доводи про необхідність скріплення відеозапису з нагрудних камер поліцейського електронним підписом. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Чинне законодавство у справах про адміністративне правопорушення не встановлює окремих вимог до відеозапису як доказу, а тому долучене до матеріалів відео з нагрудних камер поліцейського є належним та допустимим.

Доводи апелянта про те, що йому не пропонувалось проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, спростовуються долученим до матеріалів справи відеозаписом. ОСОБА_1 роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, працівники поліції отримали відповідь про відмову від проходження такого огляду.

Відсутність направлення на огляд за умов встановленого факту відмови від проходження огляду правого значення не має.

Посилання в апеляційній скарзі на судову практику, яка вважає дії працівників незаконними, якщо водій зупинений безпідставно, є нерелевантним з огляду на встановлені фактичні обставини справи.

Склад адміністративного правопорушення полягає у відмові пройти огляд на стан сп`яніння, мотиви відмови від його проходження правового значення не мають, факт відмови пройти огляд у медичному закладі за допомогою передбаченого законом приладу встановлений, тому доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, стороною захисту не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Отже, суд першої інстанції вірно оцінив наявні в даній справі докази відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху.

За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, постанова підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одесивід 26 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова