г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1617/23
Номер провадження 3/213/859/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2023 року м. Кривий Ріг

Суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Мазуренко В.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Полку ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

16 квітня 2023 року о 14 годині 05 хвилини по вул. Чумацький шлях, 10 в Інгулецькому району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, повторно, протягом року, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2106, НОМЕР_1 , не маючи права на керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст. 126 КУпАП

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, повідомленим про день, час та місце розгляду справи, згідно з положеннями ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, про причини неявки не повідомив, заяв, заперечень не надав. Ураховуючи зазначені правові норми, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини (рішення «Пономарьов проти України»), відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а також ураховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, вважаю за можливе провести розгляд даної справ за відсутності ОСОБА_1 , оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Дослідив матеріали справи у їх сукупності, приходжу до таких висновків.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до підпункту «а» п.2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортними засобами відповідної категорії.

Частиною 5 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною четвертою цієї статті, яка в свою чергу передбачає накладення стягнення за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно з наявними облікових баз даними ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами. Транспортний засіб належить ОСОБА_2 . В розумінні п.1.10 ПДР ОСОБА_1 не є водієм.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово зазначав, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, не містять розбіжностей та в сукупності підтверджують фактичні обставини вчинення

ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

Згідно з положеннями ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

З урахуванням викладеного, вважаю за доцільне накласти на ОСОБА_1 стягнення у межах санкції ч.5 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП підлягає стягненню з останнього судовий збір у дохід держави.

Керуючись ст. ст. 23, 27, 30, 40-1, 126 ч.5, 251, 268, 283-285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова набирає законної сили після спливу строку подачі апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В.Мазуренко