Справа № 287/2406/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Кононихіна Наталія Юріївна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, паспорт НОМЕР_1 виданий Олевським РС УДМС України в Житомирській області 19.12.2014 року, не працюючої, жительки АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 669914 від 07.12.2022 року вбачається, що за місцем проживання 07.12.2022 року о 21:40 год. вчинила відносно свого співмешканця ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, а саме: штовхала та ображала нецензурною лайкою внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічного характеру.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнала свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та зазначила, що між нею та її співмешканцем ОСОБА_2 виник словесний конфлікт, однак будь-яких неправомірних дій відносно нього вона не вчиняла.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне порушення, оцінивши докази по справі відповідно до ст. 252 КУпАП, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення,приходжу до висновку що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України вказано, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Членами сім`ї є особи, які проживають разом і (або) об`єднанні законними правами чи обов`язками щодо утримання.

Однак, матеріали справи не містять жодних відомостей та доказів про те, що особа яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілий, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, тобто є однією сім`єю, або потерпілий є членом її сім`ї, що є важливим для правильної кваліфікації дій правопорушника.

Також дослідивши матеріали справи, вважаю, що ОСОБА_1 не може бути притягнута до адміністративної відповідальності на підставі даних матеріалів справ та провадження підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу та події правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.ст.245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що доказова база, яка долучена до протоколу про адміністративне правопорушення, грунтується лише на письмових поясненнях потерпілого ОСОБА_2 про обставини вчинення домашнього насильства, які в ході судового розгляду заперечуються як ОСОБА_1 ..

Свідків події та обставин, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не було.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведенння «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людин і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції згідно якої суд вправі обгрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконлививх, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартами доказування «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно із вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване та законне рішення.

За таких обставин, керуючись положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України стосовно тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад і подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим відповідно до п. 1 ст. 247КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 173-2, 247, 256, 268, 278 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Н. Ю. Кононихіна