ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2023 року

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Кічмаренко С.М., за участю адвокатів Канікаєва Ю.О., Селюкова П.В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 ,

- в скоєнні правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 003654 від 28.09.2023 року, вбачається, що, 22.07.2023 приблизно о 12 годині 15 хвилин гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме в ТРЦ «Гагарін плаза», виражався нецензурною лайкою на адресу дружини ОСОБА_2 , погрожував фізичною розправою, а також взяв рукою за шиї, вказані дії відбувались в присутності малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 2021 р.н., своїми діями вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до дітей, чим вчинив правопорушення передбачене частиною 1 статті 173-2 КуПАП.

За даним фактом співробітниками поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що місцем інкримінованого правопорушення є м. Одеса, Приморський район.

Відповідно до вимог ст. 276 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, мають розглядатися за місцем їх вчинення, на такі справи положення закону щодо альтернативної підсудності не розповсюджуються. Судом встановлено, що справа підсудна Приморському районному суду м. Одеси.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове з`явився, хоча був повідомлений належний чином.

У судове засідання з`явились ОСОБА_2 , адвокат ОСОБА_5 адвокат Канікаєв Ю.О., який повідомив, що ОСОБА_1 перебуває у службовому відрядження за межами міста Одеси та не має можливості бути присутнім у суді.

Судом було ухвалено слухати справу за наявною явкою.

ОСОБА_2 надала пояснення у судовому засіданні та зазначила, що з ОСОБА_1 не мешкає однією сім`єю після повернення з Німеччини, з якої вона з дітьми виїхала 31 березня 2023 року та приїхали 02 квітня 2023 у будинок її батьків, який знаходиться на АДРЕСА_3 , де весь час мешкають с дітьми. Вказала, що 22.07.2023 у їх спільної з ОСОБА_1 доньки ОСОБА_6 день народження. Напередодні свята ОСОБА_1 наполягав на тому, що місцем проведення свята буде розважальний комплекс «Ітака», що знаходиться в районі «Аркадія» м. Одеси, що принципово не має бути нікого іншого на святі крім сім`ї ( ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та діти:) на що ОСОБА_2 вимушено погодилась враховуючи запальний характер її чоловіка. 22 липня 2023 приблизно о 10:30 ОСОБА_1 , на власному автомобілі Opel «Zafira» сірого кольору, приїхав до будинку її батьків та разом з дітьми поїхали до Аркадії. Автомобіль на якому приїхали залишили у ТРЦ «Гагарін Плаза», що розташований на вул. Генуезькій у м. Одесі та направились до розважального комплексу «Ітака», в якому в подальшому відбувся конфлікт, який спричинив ОСОБА_1 , який заліз до сумки належній ОСОБА_2 та почав витрушувати все з неї, після чого забрав належні ОСОБА_2 телефони та почав в них щось дивитись. Конфлікт привернув увагу людей, стало зрозумілим, що день народження скінчився і ОСОБА_2 запропонувала вирішити конфлікт без дітей для чого просила відвести її та дітей до дому на вул. Вавілова. Потім ОСОБА_1 кудись пішов у невідому напрямку і ОСОБА_7 вирішила зібрати дітей та направитись в сторону паркінгу ТРЦ «Гагарін Плаза». ОСОБА_1 на сходах по дорозі до автомобілю наздогнав її з дітьми та наніс перший удар рукою по потилиці ОСОБА_2 , коли малолітня ОСОБА_8 знаходилась у неї на руках, а малолітній ОСОБА_9 шов за руку з нею, ОСОБА_10 вів себе дуже агресивно та лаявся і штовхав, наносив удари весь час по дорозі до автомобілю, діти дуже злякалися та не розуміли, що відбувається. На паркінгу в ТРЦ «Гагарін плаза» ОСОБА_1 продовжив свої агресивні дії, кричав, лаявся штовхав та наносив удари у присутності дітей. Дар`я благала чоловіка вирішити ситуацію без дітей, відвести її та дітей до дому, повернути її телефони на що ОСОБА_1 запхав її в автомобіль та поїхав, як їй стало зрозуміло, кудись в інше від дому місце. Весь час він наносив їй удари, однією рукою вів автомобіль, а іншою штовхав її в обличчя, в результаті чого вона билась головою об стекло автомобілю. ОСОБА_1 привіз ОСОБА_2 до невідомої квартири, розташованої на Французькому бульварі у будинку « ОСОБА_11 », в результаті шоку та стресу не пам`ятає точної адреси. В результаті насильницьких дій ОСОБА_1 завів ОСОБА_2 та дітей, як потім стало зрозумілим до квартири, в якій він мешкає, оскільки там знаходились його речі. В самій квартирі ОСОБА_1 заштовхнув ОСОБА_2 до кухні, яку розмежовують прозорі скляні двері від кімнати де він залишив дітей. Після чого, на протязі декількох годин ОСОБА_1 утримував проти волі ОСОБА_2 , наносив їй численні удари по голові, потилиці, а потім зламав ніс нанісши удар телефоном в голову, після чого відразу полилась кров. Через деякий час знущань та побоїв ОСОБА_1 погодився відвести ОСОБА_2 з дітьми до дому на вул. Вавілова.

Обставини зазначені ОСОБА_2 підтверджуються відеозаписом з паркінгу ТРЦ «Гагарін Плаза» та відеозаписом опитування їх спільного сина, малолітнього ОСОБА_3 фахівцем-психологом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз міністерства юстиції України та медичний висновком, в якому підтверджується зламаний ніс та нанесення численних ударів.

Авдокат ОСОБА_12 , не спростовував вказані ОСОБА_2 обставини, звернув увагу, що в протоколі міститься інформація лише про події які мали місце в паркінгу ТРЦ «Гагарін плаза», то ж суд на його думку не має досліджувати обставини, про які відсутні відомості в протоколі. Також, адвокат Канікаєв Ю.О. запитував у ОСОБА_2 , що на її погляд стало підставою такої агресивної поведінки на що ОСОБА_7 відповіла, що їй це не відомо.

Адвокат Канікаєв Ю.О. стверджував, що про протокол відносно ОСОБА_1 а ні йому, а ні самому ОСОБА_1 не було відомо, зазначив, що в протокол ОСОБА_1 не підписував, наявні підписи понятих в нього викликають сумніви, а в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують наявність складу адміністративного правопорушення його підзахисним.

Адвокат Селюков П.В. надав суду та просив залучити до матеріалів справи копію адвокатського запиту від 18.10.2023 р. на ім`я дільничного Павла Горшу відділу поліція №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, в якому просив повідомити обставини повідомлення ОСОБА_1 та / або його адвоката Канікаєва Ю.О. про необхідність з`явитись до дільничного та відповідь на вказаний адвокатський запит №60.5/вх. 1139/2-с від 18.10.2023. Зазначив, що відповідь на адвокатський запит містить інформацію, яка підтверджує, що дії ОСОБА_1 та адвоката Канікаєва Ю.О. спрямовані на уникнення притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , які розуміють, що строк для притягнення до відповідальності за протоколом - три місяці, починаючи з 22.07.2023 р.

Судом вказане клопотання було задоволено, копію адвокатського запиту та відповідь залучені до матеріалів справи.

Також, адвокат Селюков П.В. просив залучити та дослідити відео з паркінгу ТРЦ «Гагарін плаза», яке ним отримано на підставі адвокатського запиту від 18.10.2023 р. до Відділу поліції №5 ОРУП №1 управління поліції №1 ГУНП в Одеській області від 18.10.2023 про отримання відео, в рамках кримінального провадження №0000234 за ч.1 ст. 125 КК України, на якому відображено факт насильницьких дій ОСОБА_1 у відношенні ОСОБА_2 у присутності малолітніх дітей ( ОСОБА_13 , ОСОБА_6 ), які мали місце 22.07.2023 року.

Суд задовольнив клопотання та долучив зазнане відео до матеріалів справи.

Судом також було задоволено клопотання адвоката Селюкова П.В. про залучення відеозапису опитування малолітнього ОСОБА_13 із застосуванням методики «Зелена кімната» на базі Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз міністерства юстиції України фахівцем-психологом.

Адвокат Канікаєва Ю.О. заперечував проти залучення доказів, стверджуючи, що вони є недопустимими.

За ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280 КУпАП України завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Адміністративне правопорушення - це є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Так, згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Потерпілими визнаються особи, незалежно від того, чи проживають вони спільно зі своїми кривдниками, чи ні.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильства»).

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (пункт 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильства»).

Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли вони спрямовані на обмеження волевиявлення особи, або такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

При цьому фізичне насильство має проявлятися у конкретних діях - ляпасах, штовханні, щипанні, шмаганні, кусанні тощо, тобто має проявлятися у конкретних діях насильницького характеру.

Частиною 1 ст. 28 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Статтею 52 Конституції України визначено, що будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються законом.

Частиною 1 ст. 26 Конвенції «Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами» (Стамбульська конвенція) передбачено, що сторони вживають необхідних законодавчих або інших заходів для забезпечення того, щоб під час надання захисту та послуг з підтримки жертв належно враховувалися права та потреби дітей - свідків усіх форм насильства, які підпадають під сферу застосування цієї Конвенції.

Частиною 2 статті визначено, що заходи, ужиті відповідно до цієї статті, охоплюють орієнтовані на відповідну вікову групу психосоціальні консультації дітей - свідків усіх форм насильства, які підпадають під сферу застосування цієї Конвенції, та приділяють належну увагу найкращим інтересам дитини.

Згідно ст. 19 Конвенції «Про права дитини» декларується, що держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх хадодів з метою захисту дитини від усіх форма фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації , включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.

Частиною другою статті зазначається, що такі заходи захисту, у випадку необхідності, включають ефективні процедури для розроблення соціальних програм з метою надання необхідної підтримки дитини й особам, які турбуються про неї, а також здійснення інших форма запобігання, виявлення, повідомлення, передачі на розгляд, розслідування, лікування та інших заходів у зв`язку з випадками жорстокого поводження з дитиною, зазначеними вище, а також, у випадку необхідності, для порушення початку судової процедури.

Відповідно ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності.

Пунктом 2 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що дитина, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком такого насильства.

Частиною 1 ст. 22 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що постраждала дитина має всі права постраждалої особи, реалізація яких забезпечується з урахуванням найкращих інтересів дитини, її віку, статті, стану здоров`я, інтелектуального та фізичного розвитку.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння, зокрема, фізичного або психологічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

В ході судового розгляду справи встановлено, що, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 003654 від 28 вересня 2023 року, ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Вирішуючи питання про доведеність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності чи відсутності події та складу адміністративного правопорушення, суд виходить з того, що кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім`ї, мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини.

Частіше за все проблема насильства в сім`ї щодо неповнолітніх постає через їх залежне становище від батьків. До прикладів психологічних нападів, згідно світових досліджень у даній проблематиці (зокрема Дитячого фонду ООН ЮНІСЕФ), відносять - знецінення та неповага, крики, загрозу насильства (навіть без самого насильства), постійна образлива критика, маніпулювання контроль над життям жертви, звинувачення, засудження, словесні образи, обзивання нецензурними словами, приниження, ігнорування як спосіб «покарання», покарання та погрози покарання, погрози життю й здоров`ю, заборона висловлювати свою думку, вільно пересуватися поза домом та спілкуватися з близькими, відмова спілкуватися, щоб змусити жертву почуватися винною, принизити її тощо.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та поважати дитину, крім того, Законом заборонено фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини (ст. 150 СК України).

Під час розгляду справи судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, співробітником поліції була упередженою та необ`єктивною, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення чи він зацікавлений в результатах розгляду справи.

Судом встановлено, що відсутні обставини, що виключають розгляд справи, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою особою, протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали свідчать про подію та склад адміністративного правопорушення, про осудність особи, яка вчинила протиправну дію, про вчинення дій особою не в стані крайньої необхідності та на момент розгляду справи не закінчилися строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Таким чином, враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Суд вважає за можливе розглянути справи за відсутності особи у відношенні якої складений протокол, перш за все, виходячи з інтересів дітей, з огляду на обізнаність ОСОБА_1 про судовий розгляд справи у його відношенні, строків для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, поведінку ОСОБА_1 , яка спрямована на уникнення від відповідальності, що підтверджується наданою відповіддю старшого лейтенанта ДОП СП ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області Павла Горши від 18 жовтня 2023 року та іншими матеріалами справи.

Вина ОСОБА_1 підтверджується сукупністю доказів, а саме протоколом прийняття заяви про вчинене адміністративне правопорушення, протоколом серії ВАД №003654 від 28 вересня 2023 року, свідченнями наданими ОСОБА_2 , відеозаписом наданим ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області в рамках кримінального провадження №0000234, відеозаписом опитування малолітнього ОСОБА_13 проведеного фахівцем-психологом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз міністерства юстиції України з використанням методики «Зелена кімната», також судом взято до уваги рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 серпня 2022 року по справі №509/3118/22 відповідно до якого ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд не бере до уваги посилання адвоката Канікаєва Ю.О., що нібито якісь дії ОСОБА_2 стали підставою для прояву ОСОБА_1 невиправданої агресії, психологічного характеру по відношенню до своїх дітей з огляду крім іншого й на підставі ч.1 ст. 42 Конвенції «Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами» відповідно до якої сторони вживають необхідних законодавчих або інших заходів для забезпечення того, щоб у кримінальному провадженні, розпочатому після вчинення будь-якого з актів насильства, які підпадають під сферу застосування цієї Конвенції, культура, звичаї, релігія, традиція або так звана «честь» не розглядалися як виправдання таких актів. Це охоплює, зокрема, заяви про те, що жертва порушила культурні, релігійні, соціальні чи традиційні норми або звичаї належної поведінки.

Вирішуючи питання про вид і розмір адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, а також те, що матеріали справи не містять відомостей про притягнення особи за подібні правопорушення, суд дійшов до висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в мінімальному розмірі, що передбачено санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення уразі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Документів, про наявність у ОСОБА_1 пільг щодо звільнення сплати судового збору, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності сплачує судовий збір за ставкою 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 173-2, 221, 247, 268, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення і застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 /ста семидесяти/ гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 /п`ятсот тридцять шість/ гривень 80 копійок.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги або протесту прокурора до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови-не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту прокурора без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП України у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи подання прокурора.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси С.М. Кічмаренко