Справа № 513/6/23
Провадження № 3/513/272/23
Саратський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2023 року Саратський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Миргород В.С.

при секретарях судового засідання - Челак В.В., Гінкул Т.І.

у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника адвоката Рєу Р.В.

розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 Білгород - Дністровського РВП Головного управління Національної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, посвідчення водія серії НОМЕР_1 (згідно даних протоколу), якому роз`яснено вимоги ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, -

за ч.1 ст.130 КпАП України, суд -

В С Т А Н О В И В :

18.07.2022 року о 19-30 год., ОСОБА_1 , керував автомобілем марки ВАЗ-2102, державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Садовій в с. Введінка Білгород- Дністровського району Одеської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота та почервонінням очей. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився, тобто порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , своєї провини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав, просить провадження у справі закрити з підстав того, що він вживав безалкогольне пиво, тому не був в стані алкогольного сп`яніння. Визнав, що після зупинки автомобіля, працівником поліції йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки чи у медичному закладі, на що він відразу не погодився, але пізніше коли погодився працівниками поліції йому в цьому було відмовлено, так як вже було складено протокол про адміністративне правопорушення, який ним не підписаний та не надано відповідних письмових пояснень.

Матеріали про вчинення адміністративного правопорушення 18.07.2022 року надійшли до Саратського районного суду Одеської області 21.02.2023 року та були призначені до розгляду на 09.03.2023 року.

09.03.2023 року до суду надійшла заява адвоката Реу Р.В. про перенесення розглядом справи для ознайомлення та підготовки до судового розгляду. Справу розглядом відкладено на 27.03.2023 року о 10-00 год.

27.03.2023 року до суду надійшла заява адвоката Реу Р.В. про перенесенням розглядом справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні у кримінальній справі №515/1941/18 за ч.2 ст.345-1 КК України. Доказів поважності причини неявки до суду адвокатом не надано до заяви.

Справу розглядом відкладено на 12.04.2023 року о 10-00 год. До початку розглядом справи від адвоката Реу Р.В. надійшла заява про перенесенням розглядом справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні у кримінальній справі №515/575/19 за ч.2 ст.286 КК України. Доказів поважності причини неявки до суду адвокатом не надано до заяви.

Справу розглядом відкладено на 09.05.2023 року о 09-00 год. в ході розглядом якої було задоволено клопотання захисника адвоката Реу Р.В. про відкладення розглядом справи з метою надання суду доказів-відеозапису.

Справу розглядом відкладено на 23.05.2023 року о 14-00 год. Сторони були належним чином повідомлені про дату, місце та час розгляду справи, в судове засідання не з`явились, справу розглядом відкладено на 13.06.2023 року о 12-00 год.

12.06.2023 року до суду надійшла заява адвоката Реу Р.В. про перенесенням розглядом справи у зв`язку з знаходженням на лікарняному, підтвердження буде надане у наступному судовому засіданні. Справу відкладено розглядом на 29.06.2023 року об 11-00 год.

Доказів поважності причини неявки до суду адвокатом не надано.

29.06.2023 року до суду надійшла заява адвоката Реу Р.В. про перенесенням розглядом справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні у іншому суді у справі №492/1057/22, підтвердження буде надане у наступному судовому засіданні. Доказів поважності причини неявки до суду адвокатом не надано. ОСОБА_1 у цьому судовому засіданні заявив клопотання про відкладення розглядом справи у зв`язку з неявкою адвоката. Справу розглядом відкладено на 04.07.2023 року об 11-00 год.

03.07.2023 року від адвоката Реу Р.В. на електронну адресу суду надійшла заява про перенесенням розглядом справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні у Тарутинському районному суді Одеської області у справі №514/587/23.Доказів поважності причини неявки до суду адвокатом не надано.

04.07.2023 року справу розглядом відкладено на 17.07.2023 року о 10-00 год. про що сторони належним чином повідомлені.

В дане судове засідання призначене на 17.07.2023 року о 10-00 год. ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, до суду направив заяву у якій просить перенести розглядом справу призначену на 17.07.2023 року о 10-00 год. на іншу дату у зв`язку з знаходженням на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні Саратської ЦРЛ та бажанням бути присутнім в судовому засіданні. Доказів знаходження на стаціонарному лікуванні суду не надав.

Заслухавши думку учасників розгляду справи, які з`явились, щодо можливості подальшого розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 суд приходить до наступного висновку:

Статтею 38 КУпАП встановлено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій - шостій цієї статті.

Відповідно до ст.277 КУпАП справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян.

Крім того, недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади.

Так, згідно ч. 1 цієї норми Кодексу, справа про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема частиною 1 статті 130 КУпАП, розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Як посвідчується матеріалами справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 обізнаний про розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності Саратським районним судом Одеської області, з протоколом ознайомлений, йому роз`яснено права, передбачені ст.ст. 63 Конституції України, а також ст.268 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.129 Конституції України, ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності можливість своєчасно дізнатись про день та час судового засідання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Також враховуючи те, що ст. 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП з обов"язковою участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дотримуючись необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом, з дотриманням як строків розгляду справи судом, так і строку можливого притягнення особи до адміністративної відповідальності, враховуючи той факт, що ОСОБА_1 при повідомленні судом про дату, місце і час розгляду справи, не з`явився у судове засідання, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, доказів поважності причини неявки до суду не надав, не подав письмових заперечень проти протоколу, за таких обставин суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Суд також наголошує, що права особи, що притягується до адміністративної відповідальності при розгляді справи за його відсутності, але за участі його захисника-адвоката Реу Р.В., не будуть порушені, а тому, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі наданих суду доказів, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

В судовому засіданні адвокат Реу Р.Г. просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів провини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відеозапис є неповним та ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, не складено протокол про адміністративне правопорушення на місці зупинки автомобіля, окрім цього на відео відсутня інформація про те, що ОСОБА_2 просив проїхати у лікарню для визначення ступеня сп`яніння.

Проаналізувавши надані докази, вважаю, що з матеріалів справи вбачається, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП вбачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статей 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Серед превентивних заходів ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» визначено, зокрема такий захід як зупинення транспортного засобу. Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Так, зокрема, ч. ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» наведений вичерпний перелік випадків, коли поліцейський має право зупинити транспортний засіб, а ч. 3 ст. 35 цього ж Закону закріплює обов`язок поліцейського поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстав зупинки, визначених цією статтею. Право водія дізнатись про причини зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом та прізвище і посаду цієї особи, також гарантоване ст. 16 Закону України «Про дорожній рух».

З дослідженого відеозапису з місця події, вбачається, що причиною зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 послугувало те, що останній не був пристебнутий ременем безпеки, що є порушенням ПДР, на чому наголосив працівник поліції, тобто зупинка автомобіля не була безпідставною.

Відповідальність за ст. 130 ч.1 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КпАП України відсильна, що зобов`язує працівників поліції, викладаючи суть адміністративного правопорушення у точній відповідності ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначати в протоколі, на підставі яких ознак представником поліції було виявлено стан алкогольного сп`яніння, що саме пропонувалось особі, в якій послідовності, вказати дії, які свідчать про ухилення водія від огляду та які дії свідчать про керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом з дотриманням вимог статей 279, 280 та 293 КУпАП дослідженні матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , у тому числі і переглянута інформація, що міститься на відеодиску, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до ст.278 КУпАП, орган який розглядає справу про адміністративне правопорушення, вирішує також питання, чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення і виходячи з цього, не вправі вийти за межі протоколу.

При цьому необхідно враховувати, що у даній справі протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР18 N 505671 від 18.07.2022 року є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху на всій території України (ст. 254, 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів) та в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР18 N 505671 від 18.07.2022 року за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, складений, відповідно до ст. 255 КУпАП, уповноваженою на те особою, в ньому зазначена дата і час його складення, обставини вчинення адміністративного правопорушення (суть правопорушення, у даному випадку також зазначені ознаки алкогольного сп`яніння та порядок проходження огляду на стан сп`яніння), з посилання на конкретний пункт ПДР та статтю КУпАП, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 відповідальність за вчинення якого, передбачена КУпАП. Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, під час складання протоколу ОСОБА_1 були роз`яснені в повному обсязі його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, в тому числі і право на правову допомогу, та роз`яснено, що протокол про адміністративне правопорушення буде розглядатися Саратським районним судом. Від підпису протоколу та надання пояснень, ОСОБА_1 відмовився. У тому числі відсутні зауваження ОСОБА_1 на протокол про адмінінсративне правпорушення про те, що останній нібито надав згоду на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, про що він наголосив в судовому засіданні.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористався, не вказав заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних, заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення в порядку передбаченому ст. 267 КУпАП він не оскаржував, незгоду з порядком огляду на стан сп`яніння не висловлював, натомість з відеодиску вбачається, що останній наголосив на тому, що вжив пляшку пива, що є особа яка більш тверезіша за нього, якій можна передати керування автомобілем. Йому роз`яснені вимоги ст.130 КУпАП, що у разі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля та у медичному закладі буде складено протокол про адміністративне правопорушення, який буде розглядатися Саратським районним судом. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніня в установленому законом порядку відмовився, що відображено на відеозапису( час на відеодиску 16.23.09), а тому у суду відсутні підстави для визнання протоколу таким, що складено з порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, що протокол є упередженим та не відповідає дійсним обставинам та відсутні підстави для визнання протоколу недопустимим доказом.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів, огляд проводиться у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (п.6 Порядку).

За змістом зазначених вище правових норм, проведення медичного огляду допускається у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції, з використанням спеціальних технічних засобів або незгоди водія з результатами такого огляду.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме, з протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису події, ОСОБА_1 маючи ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей) та визнаючи факт вживання однієї пляшки пива, відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Слід зауважити, що в судовому засіданні встановлено, що працівниками поліції не було складено письмове направлення водія на огляд до медичного закладу, що є порушенням вимог Інструкції. Проте, на думку суду, це порушення не може бути підставою для визнання процедури проходження огляду на стан сп`яніння такою, яка є підставою для закриття провадження. Надані для дослідження суду матеріали справи, як і надані пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у повному обсязі підтверджують факт пропонування працівниками поліції пройти у тому числі і огляд в медичному закладі, що за своїм змістом є направленням, а також підтверджено таку відмову від проходження такого огляду в у поясненнях ОСОБА_1 зафіксованих на відео.

Також слід узяти до уваги, що вимога про складення письмового направлення до медичного закладу введено в дію ще до внесення змін до порядку проведення огляду на стан сп`яніння та порядку фіксування відмови від його проходження, тобто без здійснення відповідного відеозапису порядку проведення вказаної процесуальної дії.

Освідування особи у медичному закладі проводиться відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспорнтних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затв. Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/835. Відібрання біологічних зразків у людини відбувається виключно зі згоди, що відповідає вимогам чинного законодавства. Тобто у ОСОБА_1 не було перешкод для самостійного звернення до лікаря з метою відібрання біологічних зразків для встановлення стану сп`яніння.

Саме невиконання ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України, є об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є предметом судової перевірки.

З рапорту інспектора СРПП ВП №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області С. Пулєва від 19.07.2023 року вбачається, що 18.07.2022 року під час несення служби в с. Введінка Білгород-Дністровського району Одеської області, було зупинено автомобіль марки ВАЗ-2102, під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння очей). З метою підтвердження стану алкогольного (наркотичного) чи іншого сп`яніння, ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд в медичному закладі, на що він відмовився, а також відмовився продути алкотестер «Драгер». Вказана подія фіксувалась за допомогою технічних засобів відеозапису (бодікамеру). Від надання пояснень ОСОБА_1 відмовився.

Необхідно наголосити, що відповідно до статті 31 Закону України від 2 липня 2015 року, № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

На думку суду, обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення підтверджується відеозаписами з нагрудних відеокамер (бодікамери), використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 №100, відеозапис був досліджений у судовому засіданні.

Так, з наведеного відеозапису вбачається, що 18.07.2022 року працівниками поліції було зупинено транспортний засіб, легковий автомобіль марки «ВАЗ 2102», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням особи, яку ідентифіковано як ОСОБА_1 ,за порушення Правил дорожнього руху, а саме не був пристебнутий ременем безпеки, а також зафіксована відмова останнього від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля та у медичному закладі, також зафіксоване роз`яснення ОСОБА_1 про складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення у зв`язку з його відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку та розгляд даного протоколу Саратським районним судом. Також зафіксовано пояснення ОСОБА_1 про те, що ним було вжито пляшку пива, при цьому останній не зазначає, що вживав безалкогольне пиво, як знаголошував в своїх поясненнях в судовому засіданні. Зазначеним відеозаписом спростовується твердження в судовому засіданні ОСОБА_1 , що він нібито наголошував працівникам поліції про те, що вжив безалкогольне пиво та що у подальшому погодився пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, натомість чітко зафіксована відмова від проходження огляду на стан сп"яніння у встановленому законом порядку, відмова від надання пояснень та підписання протоколу про дамінінсративне правопорушення.

Суд ураховує, що саме на неодноразові пропозиції працівників поліції пройти огляд з метою виявлення стану сп`яніння, ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на відеозапису. Отже, саме таку поведінку суд і оцінює як умисні, цілеспрямовані дії на ухилення від проходження медичного огляду, і які не пов`язані з іншими обставинами.

Твердження захисника адвоката Реу Р.В. про те, що відеозапис не є повним, суд не приймає до уваги, оскільки відеозапис не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність дій та сама по собі відеозапис не є єдиним доказом винуватості особи у порушенні ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР. Підстав для визнання відеозапису обставин події недопустимим доказом у суду не має.

Суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_3 допитаного в судовому засіданні 17.07.2023 року за клопотанням адвоката Реу Р.В. в інтересах ОСОБА_1 , оскільки останній є родичем ОСОБА_1 . ОСОБА_3 суду пояснив, що не знає чи роз`яснювались права ОСОБА_1 , тому що був метрів 5 від них, але не бачив, щоб працівниками поліції складались якісь документи. Зазначив, що дійсно ОСОБА_1 випив бутилку пива. Пиво придбав він, собі алкогольне, а ОСОБА_1 безалкогольне, тому що останній перебував за кермом. Покази зазначеного свідка спростовуються іншими дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, у тому числі відеозаписом події.

Оцінивши зазначені докази в їхній сукупності, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 з боку працівників поліції було необ`єктивне ставлення.

Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 суду не надав.

Виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Коробов проти України» від 21 липня 2011 року, "Бочаров проти України" від 17.03.2011 (остаточне 17.06.2011), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")".

Дослідженими доказами, які містяться в матеріалах справи встановлено, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, розуміючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, вчинив вищезазначене адміністративне правопорушення.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

За таких обставин, оцінивши наведені докази, суд визнає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведеною, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, а також тяжкості скоєного правопорушення, особи правопорушника, суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення правопорушень як ним самим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Цей захід є відтворенням головної запобіжної мети цього етапу, а саме: запобігання вчиненню правопорушень з боку самого порушника, а також застереження інших осіб від вчинення адміністративних правопорушень на прикладі порушника, утримання їх від можливості вчинення подібних протиправних діянь.

Суд зауважує, що адміністративне стягнення є лише способом для виправлення протиправної поведінки особи і запобігання вчинення нових порушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Керуючись ст. ст. 40-1, 130, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнення проводити на користь держави на розрахунковий рахунок № UA0015001, код за ЄДРПОУ отримувача - 37607526, отримувач коштів - ГУК у Одеській області (Одеська обл.) 21081300, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), вид платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок на розрахунковий рахунок № UA0026001, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), отримувач коштів - ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106, призначення платежу стягнення судового збору на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що штраф має бути сплачений добровільно не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу після набрання нею законної сили, а в разі оскарження постанови, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у добровільному порядку у встановлений строк, копія постанови буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

Згідно ст.308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та витрати на облік правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складено 20.07.2023 року

Суддя В. С. Миргород