ПОСТАНОВА

Іменем України

19 жовтня 2023 року справа № 542/1640/23

провадження № 3/542/557/23

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Кашуби М.І.,

за участю секретаря судового засідання Журавель О.В.,

розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Миргородського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , не працюючої,-

за ч. 2 ст. 184 КпАП України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 ухиляється від виконання обов`язків, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України щодо виховання свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого 13.09.2023 близько 10:00 год останній самовільно покинув навчальний заклад «Гадяцьке вище професійне аграрне училище», що призвело до пошуків дитини працівниками поліції.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила адміністративний матеріал відносно неї розглядати без її участі. Зазначила, що вину визнала, щиро розкаялась, виховну бесіду з сином провела (а.с. 25).

Вказала, що перебуває у скрутному матеріальному становищі. Окрім сина ОСОБА_2 має на утриманні також ще п`ятьох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштована. Штраф у розмірі, що передбачає санкція ч. 2 ст. 184 КУпАП вона сплатити не взмозі, розмір штрафу є дуже обтяжливим для родини, суттєво вплине на матеріальне становище сім`ї, тому просила суворо її не карати.

Як вбачається з частини 1 статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Встановлено, що ОСОБА_1 належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи. При цьому, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

За таких обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за наявними в справі про адміністративне правопорушення матеріалами, оскільки перенесення розгляду справи призвело б до безпідставного її затягування та порушення вимог статтей 38, 277 КУпАП.

Крім визнання вини ОСОБА_1 , її винність також підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 949466 від 14.09.2023 (а.с. 4), довідкою про факт зикнення безвісти особи, що не досягла вісімнадцятирічного віку (а.с. 6-8), письмовими поясненнями ОСОБА_1 , згідно з якими її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , втік з навчального закладу, про що її повідомив класниЙ керівник, зазначила, що втікає не вперше (а.с. 9), протоколом допиту свідка ОСОБА_3 , згідно з якими староста І групи повідомив її, що ОСОБА_4 відсутній, після чого вона повідомила про це керівництво та вони самостійно почали його пошуки на території навчального закладу та по місту, телефона у ОСОБА_5 не було, куди він міг піти їй не відомо, повідомила про дану подію працівників поліції та вказала в чому він був одягнений (а.с. 10), протоколом допиту свідка ОСОБА_6 , згідно з якими 13.09.2023 близько 10:00 год класний керівник І курсу 12 групи ОСОБА_3 повідомила її про зникнення ОСОБА_2 , після чого вони разом розпочали самостійні пошуки на території навчального закладу та по місту, але це не дало ніякого результату і вони повідомили про це працвників поліції (а.с. 11), листом, надісланим в автоматичному режимі з порталу Судової влади, згідно з яким постановою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 31.07.2023 ОСОБА_1 була притягнута до відповідальності за ч. 1 ст .184 КУпАП (а.с. 20).

Досліджені матеріали справи та пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності свідчать про те, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті184 КУпАП.

Згідно зі статтею 9 Кодексу України про адміністративне правопорушення адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративним правопорушенням, передбаченим частиною 2 статті 184 Кодексу України про адміністративне правопорушення визнається, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

За змістом статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушниці, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 суд вважає визнання вини, щире каяття.

При цьому, обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , не встановлено.

Відповідно до характеристики виданої ДНЗ "Гадяцьке вище професійне аграрне училище", ОСОБА_1 підтримувала зв`язок із керівниками групи, цікавилась поведінкою сина (а.с. 18).

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 27 КУпАП передбачено, що штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Аналіз вказаних статей Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить про те, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Однак, при розгляді справ про адміністративні правопорушення відсутній визначений Законом механізм, який би дозволяв накладати стягнення за вчинені адміністративні правопорушення нижче визначеної санкцією відповідної статті Кодексу або замінювати стягнення на інше, а тому, при розгляді даної справи слід застосувати аналогію права.

Суд вважає релевантним посилання на Кримінальний кодекс України, оскільки дане адміністративне правопорушення потрапляє під дію кримінального аспекту.

Так згідно ст.69 КК України за фактично аналогічних умов, а саме: За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Тобто, законодавець надав суду можливість призначати менше покарання навіть за вчинений злочин за наявності окремих обставин, а за вчинення адміністративного правопорушення такого механізму не перебачив.

Суд звертає увагу, що стягнення, яке визначено ч. 2 ст. 184 КУпАП передбачає за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За відсутності норми, яка дозволяла б призначати стягнення менше ніж передбачено санкцією відповідної статті або замінити його на інше, неможливо у повній мірі реалізувати положення ст. 23, 33 КУпАП.

Тому накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на особу, яка повністю визнала вину, щиро розкаялася, позитивно характеризується має на утриманні шістьох малолітніх дітей не сприятиме її вихованню та виправленню. Таке покарання виглядає надмірним у відношенні ОСОБА_1 з огляду на її майновий та сімейний стан.

Згідно приписів статей 1, 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Так, згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

У рішенні від № 15-рп/2004 від 2 листопада 2004 року у справі про призначення судом більш м`якого покарання Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч.1 ст. 69 КК України в частині, яка унеможливлює призначення особам, які вчинили злочини невеликої тяжкості, більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При цьому, Конституційний Суд України зазначив, що встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності».

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що для досягнення визначеної в ст.23 КУпАП мети адміністративного стягнення (виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами) з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, майнового стану ОСОБА_1 наявних обставин, необхідним і достатнім буде накладення більш м`якого адміністративного стягнення, ніж передбачено ч.2 ст.184 КУпАП, а саме: у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят гривень).

Положеннями статті 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі ч. 2 ст.184 КУпАП України та керуючись статтями 245, 283, 284, 294 КУпАП України,

п о с т а н о в и в :

Визнати винною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП та накласти адміністративне стягненняу виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят гривень).

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Роз`яснити, що відповідно до статті 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що на підставі статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні Закону України "Про виконавче провадження", відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані, згідно з постановою Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18), у розумінні ст. 18 указаного Закону, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання (відмови у відкритті виконавчого провадження).

Строк звернення постанови до виконання три місяці з дня набрання нею законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення, через Новосанжарський районний суд Полтавської області.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Кашуба М.І.