Номер провадження: 33/813/1267/23
Номер справи місцевого суду: 523/7180/23
Головуючий у першій інстанції Шкуренков М. В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Сінько А.І., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 по адміністративному правопорушенню передбаченому ч.1 ст. 130 КУпАП у відкритому судовому засіданні на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 09.05.2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №413574 від 09.04.2023, про те, що 009.04.2023 року о 00 годині 56 хвилин, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Opel Insignia» д/н « НОМЕР_1 » в м.Одеса по вул.Генерала Бочарова, 30, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Alcotest 7510 ARLM 0410», тест №1425, результат позитивний - 2,07 ‰, що було зафіксовано на відеореєстратор №№474569, 474527. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а «Правил дорожнього руху», за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536, 80 грн.

Мотивуючи таку постанову суд першої інстанції виходив з того, що незважаючи на невизнання своєї вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №413574 від 09.04.2023 року, а також відеозаписом №474569, 474527 з яких просліджується чітка послідовність подій, які відбулись 09.04.2023 року, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджує відомості, викладені в протоколі та вину правопорушника. Надані суду відеозаписи, не викликали сумніви у суду стосовно їх достовірності, оскільки безпосередньо у своєму клопотанні ОСОБА_1 не заперечував, що на ньому зафіксований саме він та його автомобіль під час подій, які мали у зазначений протоколі день, час та місці. Крім того, суд не приймав до уваги доводи ОСОБА_1 , щодо не перебування його в стані алкогольного сп`яніння та відсутності доказів керування ним транспортним засобом в такому стані, оскільки керування останнім транспортним засобом за обставин вказаних у протоколі підтверджується вищевказаними доказами, в тому числі поясненнями самого ОСОБА_1 , що зафіксовано на відеозаписах, який не заперечував факту керування ним транспортним засобом та погодився з результатами огляду на стан сп`яніння, згідно яких ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Приймаючи до уваги характер правопорушення, ступінь вини та особу правопорушника, а також, враховуючи мету адміністративного стягнення, передбачену ст.23 КУпАП, суддя дійшов до висновку про те, що з метою виправлення й попередження нових правопорушень до ОСОБА_1 доцільне застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів.

Вимоги, наведені в апеляційних скарг та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Доводи апеляційних скарг обґрунтовано тим, що 09 квітня 2023 року у місті Одеса внаслідок зупинення транспортного засобу під керуванням скаржника, на нього було складено адміністративний протокол про вчинения адміністративного правопорушення, склад якого передбачено ч. 1 ст 130 КУпАП дослівно зазначав, що стан як стан сп?яніння було встановлено без участі свідків, по зовнішніх ознаках,.. запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук та почервоніння обличчя", із застосуванням засобу ALKOTEST ARLM 0426, що ніби то показав «2,07%" огляду на стан алкогольного сп?яніння. Даний факт наявності таких дослівних формулювань підтверджується змістом Акту (надалі альтернативне-Акт)з використанням спеціальних технічних засобів. Однак із жодного наданого йому документу не вбачається, що здійснювалась відеофіксація подій 09 квітня 2023 року за моєї участі. Таким чином відеозаписи, що містять умовні позначення "№474569, 474527" скаржник не оглядав, і про їх виконання за його участі нічого не відомо. Більше того, про таку фіксацію, за умови її наявності, скаржник зазначає, що нічого не знав до винесення судом оскаржуваної постанови, отже і підтверджувати чи спростовувати факт її здійснення за його участі будь-якими клопотаннями на думку скаржника не міг. Таким чином висновки суду про визнання скаржником на відео його особи із посиланням на його ж клопотання 08 травня 2023 року є хибними, безпідставними і не правовими. Крім того, у клопотанні від 08 травня 2023 року, яку використав суд ніби то для підтвердження скаржником факту зображення його на відео, він чітко посилався на вичерпний перелік доказів, які мав (згадка про відеозаписи №474569, 474527 в них відсутні ), просив закрити провадження, а у випадку відмови у закритті- відкласти засідання для можливості мосі безпосередньої участі у справі, та наданні пояснень. Отже суд мав усі можливості з?ясувати на підстави належних і допустимих доказів, чи саме скаржник є особою, зафіксованою на відео, у випадку його наявності, чи ні. Однак цією можливістю суд не скористався, та в порушення права на захист, розглянув провадження та прийняв рішення, спотворивши суть та зміст його клопотання. Достатні докази, які би поза розумним сумнівом підтверджували факт мого перебування у стані алкогольного сп?яніння під час керування транспортним засобом 09.04.2021 о 00:15, -відсутні, на думку скаржника. Свою вину він не визнає. Зауважую, що його огляд 09 квітня 2023 року було здійснено без свідків (доказ чого наявний у Акті), та вважав його недійсним. У тексті протоколу в описі встановлених подій відсутній запис про відеофіксацію подій. Більше того, відповідно до п. 7 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров?я України від 09.11.2015 № 1452/735, установлення стану алкогольного сп?яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Отже, прилад для вимірювання стану сп`яніння, його назва та сертифікація, мають безумовне показове значення, та потребують деталізації фіксування у документах. 3 метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров?я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров?я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (п. 9 Інструкції). Скаржник вважав, що прилад, зазначений в Акті як "ALKOTEST ARLM 0426", та його показник сформульований «2,07% не надавав практичної можливості суду встановити виробника засобу вимірювання стану сп?яніння, та допустиму похибку вимірювання, пересвідчитись в сертифікації, адже прилад "ALKOTEST ARLM 0426" відсутній у переліку сертифікованих вимірюючих засобів на території України. Число "2,07%*, вказане у відсотках, не містить визначення стану сп?яніння у промілях, що ставить під сумнів як сам здобутий результат вимірювання, так і спосіб його отримання. В оскаржуваній постанові суд посилається на тест № 1425 засобу вимірювання «Alcotest 7510 ARLM 0410». Однак у жоден спосіб суд не підтверджує сертифікацію даного засобу вимірювання, не встановлює його виробника та не визначає похибку, допущену ним при замірюванні вмісту алкоголю. Отже, висновки суду про повноту і "підтвердження винуватості поза розумним сумнівом" є надумані, гіпербалізовані, і такі, що здійснені суддею із явною суб?єктивною переоцінкою на користь поліції. 3 огляду на викладене, врахувавши допущені порушення при формуванні доказової бази щодо протоколу, я правомірно прийшов до висновку, що провадження у справі відносно мене за ч. Іст. 130 КУпАП необхідно закрити. Однак суд першої інстанції мої вимоги-проігнорував. Натомість, використав сам факт подання мною клопотання про закриття провадження для легалізації спірних доказів. У результаті - застосував відносно мене найбільш сурове із можливих покарань- визнав винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Строк позбавлення спеціального права на керування транспортними засобами вирішив обчислювати з дня ухвалення постанови, а саме з 09.05.2023 року" Із таким покаранням при такому стані доказування не погоджувався. Вважав, що оскаржувана Постанова не може вважатися законною та обґрунтованою, адже в порушення вимог ст.ст.245, 252 КупАП суд з достатньою повнотою не з?ясував всі обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки доказам, порушив право судового захисту. На підтвердження неповноти з?ясування обставин справи слугує і той факт зазначення в оскаржуваній постанові наступного: "У разі ухилення ОСОБА 1 від здачі посвідчення водія, яке посвідчує його право на керування транспортними засобами, то строк позбавлення його права керування усіма видами транспортних засобів строком на один рік, обчислювати з д...Але посвідчення водія у нього було відібрано ще 09 квітня 2023 року. І невключення цього періоду ( один місяць) до загального строку перебігу дії обмежень водійських прав є абсолютно нічим не обґрунтовано, як і вимога суду здати вже відібране водійське посвідчення. Окремої уваги Одеського апеляційного суду заслуговує факт оприлюднення оскаржуваної постанови 1 червня 2023 року, поза межами строку притягнення до адміністративної відповідальності, та факт надання її для оприлюднення лише 30 травня 2023 року. Надання для оприлюднення 30 травня 2023 року та оприлюднення оспорюваного рішення 01 червня 2023 року є безспірним, і зазначається самим судом в тексті постанови. Ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" встановлюється, що судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненю в електронній формі нe пізніше наступного дня після їх виготовлення. За умови виконання приписів вище згаданої норми права, факт його складання і підписання підтверджується датою не 09 травня 2023 року , як зазначено в тексті датою прийняття, а 30 травня 2023 року. Тобто за межами строку притягнення до адміністративної відповідальності, встановленими ст. 38 КУПАП. Отже, суд притягнув до адміністративної відповідальності 30 травня 2023 року, адміністративне зазначивши дату притягнення - 09 травня 2023 року (тобто заднім числом). Наклав стягнення пізніше, а ніж через 2 місяці після виявлення адмінправопорушення. Виніс рішення про позбавлення водійських прав на строк на один рік, як про це зазначив, а на 1 рік і 1 місяць, як це по-факту відбувається. Тобто за межами санкцій, встановлених ч.1 ст.130 КУпАП. 09 травня 2023 року у судовому засіданні скаржник не був присутнім, зважаючи на перебування у лавах ЗСУ та безпосередню участь у бойових діях, направлених на захист Батьківщини, у зв?язку із повномасштабною війною російської федерації , розпочатою 24 лютого 2022 року проти усієї України. Про причини неявки до суду повідомляв суд, надавши усі докази, а його відсутність у засіданні підтверджується текстом оспорюваної постанови. Зважаючи на дату оприлюдення оспорюваної постанови-01 червня 2023 року на факт моєї відсутності у судовому засіданні 09 травня 2023 року (що, на його думку, насправді не відбулось), вважаю за необхідне заявити про поновлення строків апеляційного оскарження таких, що пропущені із поважних причин. Адже увесь час-із 09 травня 2023 року по 1 червня 2023 року з?ясувати результати розгляду протоколу щодо мене було практично неможливо.

Явка в судове засідання

Сторони повідомлені належним чином про час, дату та місце судового засідання.

18 липня 2023 року на адресу електронної пошти Одеського апеляційного суду надійшла заява, відповідно до матеріалів якої відсутній електронний цифровий підпис. Указані обставини є процесуальною перешкодою для подальшого розгляду такої заяви та унеможливлюють прийняття вказаної заяви до провадження апеляційного суду. За таких обставин, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості прийняти дану заяву до розгляду, а тому її слід повернути особі, яка її подала.

Позиція апеляційного суду

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги (ч. 7 ст. 294 КУпАП).

Переглядаючи постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи, суд повно, всебічно і об`єктивно дослідив дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірив обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №413574 від 09.04.2023, про те, що 009.04.2023 року о 00 годині 56 хвилин, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Opel Insignia» д/н « НОМЕР_1 » в м.Одеса по вул.Генерала Бочарова, 30, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Alcotest 7510 ARLM 0410», тест №1425, результат позитивний - 2,07 ‰, що було зафіксовано на відеореєстратор №№474569, 474527. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а «Правил дорожнього руху», за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Суд апеляційної інстанції враховує, що Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі за тестом - Інструкція), визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан такого сп`яніння та оформлення результатів такого огляду. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Згідно п. 3, 4, 7 розд. ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції, під час якого поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, або у разі незгоди такої особи пройти вказаний огляд або у разі незгоди особи з результатами огляду - огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (далі - Правила), встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 5 розд. ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Всі вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані, вірно застосовані, а зміст постанови відповідає ст. 283, 284 КУпАП.

П.п. 3,5 цієї Інструкції передбачено також, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Незважаючи на невизнання своєї вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №413574 від 09.04.2023 року, а також відеозаписом №474569, 474527 з яких просліджується чітка послідовність подій, які відбулись 09.04.2023 року, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджує відомості, викладені в протоколі та вину правопорушника.

Суд апеляційної інстанції перевіривши мотиви з яких виходив суд першої інстанції, вважав їх належними, достатніми та доведеними допустимими доказами, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП .

При цьому судом також враховується, що невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, суд оцінює критично та вважає це способом захисту від складеного відносно нього адміністративного протоколу, з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, так як її покази в цій частині повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнів у суду та підтверджують вину ОСОБА_1 .. Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених в них обставин, суд не вбачає.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції прийшов вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, яким встановлено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за що передбачено адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення процедури проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння без двох свідків, спростовуються матеріалами відозаписів наявними в матеріалах справи, що виходячи з наведеної вище Інструкціїї вважається належними та допустимими доказами у справі, та довадами апеляційної скарги неспростовані належним чином та відповідними доказами.

Щодо неповідомлення поліцейськими ОСОБА_1 фіксування безпреревним відеозаписом моменту його зупинки, встановлення обставин перебування у коменданську годину вищевказаної особи за керуванням вищевказаного транспортного засобу та оформлення адміністративних матеріалів спростовано відеозаписом наявним в матеріалах справи.

Крім того ОСОБА_1 не заявляв жодних клопотань ні в суді першої інстанції ні під час апеляційного перегляду справи, щодо ознайомлення з матеріалами справи та відеозаписами, та доводи апеляційної скарги в цьому є необґрунтованими, та такими, що викладені на суб`єктивній думці ОСОБА_1 , з метою уникнення відповідальності.

Також суд апеляційної інстанції вважає наголосити, на тому що особу ОСОБА_1 було встановлено поліцейськими належним чином, що підтверджується матеріалами відеозапису та копіями документів ОСОБА_1 , а саме військовим квітком. Тобто суд апеляційної інстанції вважає такі доводи апеляційної скарги необґрунтованими, та такими що направлені на ухилення особи від відповідальності.

Таким чином, з викладеного випливає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції виходячи з матеріалів справи, досліджених відеозаписів вбачає, що ОСОБА_1 визнав свою провину на місці події, щодо оформлення адміністративних матеріалів.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вважати, що працівники поліції діяли протиправно, немає підстав, оскільки їх дії не були оскаржені в установленому законом порядку, і з відео не вбачається порушення порядку складення протоколу.

Протокол складений у відповідності до вимог інструкцій, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», зауважень до нього подано не було.

Апеляційному суду клопотань щодо допиту свідків, отримання інших доказів не заявлено, тому суд апеляційної інстанції приходить наступного.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не вказують на порушення судом при розгляді справи вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та на наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 09.05.2023 року задовольнити.

Поновити строк ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 09.05.2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 21 липня 2023 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький