справа № 752/9122/23 головуючий у суді І інстанції Токман Ю.Ф.
провадження № 33/824/4506/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Березовенко Р.В. за участю захисника ОСОБА_1 - адвоката Сливченко Юлії Вікторівни,розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником - адвокатом Сливченко Юлією Вікторівною,на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31 серпня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, не працюючу, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 31 серпня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника про закриття провадження у справі. ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Не погоджуючись з даною постановою суду, ОСОБА_1 , через захисника - адвоката Сливченко Юлію Вікторівну, подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 31 серпня 2023 року та прийняти нову, якою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

У обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази знаходження саме ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу та управління ним. Також вказує про відсутність законних підстав зупинки транспортного засобу, оскільки працівниками поліції не було задокументованого та не доведено фактів порушення водієм ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити зупинку транспортного засобу. Апелянтка наголошує на відсутності на місці зупинки у працівників поліції газоаналізатора «Драгер», а також, що події відповідно до нарізок відео фрагментів відбулося в комендантську годину, тривалий час, в мороз з мінусовою температурою та снігом, що негативно позначилося на психологічному стані ОСОБА_1 та умисну її виснаженість працівниками поліції. На думку апелянтки, така поведінка працівників поліції носила провокаційний характер та не була направлена на встановлення істини у справі, а носила завідомо обвинувальний нахил. Наголошує, що у матеріалах справи відсутні докази за результатами обстеження на газоаналізаторі «Drager», відсутні докази вручення направлення на освідування у медичному закладі, роз`яснення працівниками поліції наслідків непроходження дослідження на їх вимогу та роз`яснення працівниками поліції прав ОСОБА_1 . Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 діяла у стані крайньої необхідності для усунення настання більш негативних наслідків у вигляді адміністративного правопорушення, пов`язаного з порушенням комендантської години.

Окрім вищевикладеного апелянтка зазначала, що відеодоказ не є безперервним, а містить шість нарізаних фрагментів із втручанням у відеозапис сторонніх осіб, а тому не може бути належним та допустимим доказом.

У судовому засіданні представник апелянтки просив апеляційну скаргу задовольнити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасника справи, проаналізувавши апеляційні доводи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на таке.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 13 січня 2023 року о 22 год. 40 хв., керуючи транспортним засобом «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_2 , в місті Києві на пр. Академіка Глушкова, на вимогу поліцейського відмовилася від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, а його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 , у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є законним і обґрунтованим.

Так, частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність особи, яка керує транспортним засобом виникає і в разі її відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно приписів ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Апелянт зазначав про те, що матеріали справи не містять доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Однак, як вбачається з відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 442306 від 13 січня 2023 року, поліцейські прибули на місце події на виклик про ДТП. Під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 остання не заперечувала факту керування нею транспортним засобом, потрапила в ДТП, при цьому, не повідомляла, що за кермом був драйвер чи якась інша особа.

Факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , а не іншою особою, на камеру також підтвердили свідки, які перебували на місці події.

При цьому ОСОБА_1 даного факту керування транспортним засобом не заперечувала ні під час відеофіксації працівником поліції, ні під час надання письмових пояснень у протоколі про адміністративне правопорушення. Жодних зауважень до правильності оформлення протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 442306 від 13 січня 2023 року чи невідповідності викладеного в ньому змісту про те, що ОСОБА_1 13 січня 2023 року о 22 год. 40 хв., керувала транспортним засобом «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_2 , в місті Києві на пр. Академіка Глушкова останньою надано не було.

Таким чином, змістом відеозапису, який міститься в матеріалах справи, підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Також змістом вказаного відеозапису спростовується довід апелянтки про відсутність законних підстав для зупинки її транспортного засобу, оскільки на відео чітко вбачається, що причиною зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 стало ДТП з іншим транспортним засобом, у зв`язку з чим і було здійснено виклик працівників поліції.

Протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП працівниками поліції не складався, оскільки ОСОБА_1 на місці дорожньо-транспортної пригоди відшкодувала власнику іншого транспортного засобу (учасника ДТП) шкоду, заподіяну внаслідок ДТП.

Довід апелянта про те, що відео, додане до матеріалів справи, є неповним та не безперервним апеляційний суд оцінює критично, оскільки на відеозаписі з нагрудної боді-камери поліцейського, який міститься в матеріалах справи, зафіксовано всі дії працівників поліції під час пропонування водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, відмову ОСОБА_1 пройти такий огляд, запис не містить ознак монтування або іншого втручання з метою спотворення фактичних обставин справи, що свідчить про його належність і допустимість як доказу.

Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. Відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, апеляційний суд повною мірою погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доводи сторони захисту про те, що процесуальні дії, пов`язані зі складанням матеріалів про адміністративне правопорушення, поліцейськими проводились незадовго до початку комендантської години, не є підставою для відмови водія, який керує транспортним засобом, від проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння та не свідчить про відсутність у діях такого водія порушення вимог п. 2.5 ПДР.

При цьому апеляційний суд критично оцінює посилання апелянтки на те, що ОСОБА_1 діяла у стані крайньої необхідності для усунення настання більш негативних наслідків у вигляді адміністративного правопорушення, пов`язаного з порушенням комендантської години, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Статтею 8 КУпАП передбачено, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Однак апеляційний суд вважає, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не була вчинена нею у стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління.

Неспроможними є й доводи апелянтки про відсутність у матеріалах справи доказів за результатами обстеження на газоаналізаторі «Drager» та доказів вручення направлення на освідування у медичному закладі, оскільки, як вбачається зі змісту відеозапису, ОСОБА_1 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або ж проїхати для проходження такого огляду до закладу охорони здоров`я. На вказані пропозиції ОСОБА_1 відмовилася, що, відповідно, має наслідком відсутність у матеріалах справи результату обстеження на газоаналізаторі «Drager». Окрім того, матеріали справи містять направлення ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с.2).

Апелянтка, обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказувала, що працівники поліції не роз`яснили їй права та обов`язки.

З цього приводу варто зазначити таке.

Згідно з п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Крім того, з дослідженого відеозапису вбачається, що працівники поліції неодноразово та чітко пояснили, що вбачають у водія ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти відповідний огляд, роз`яснили наслідки відмови від проходження такого огляду.

Окрім того, поведінка ОСОБА_1 на відеозаписі вказує, що вона не вимагала роз`яснення їй певних прав або особливостей процедури, повністю усвідомлювала вимогу поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, здійснювала активні, свідомі та вольові дії, розуміла ситуацію, у якій опинилась.

Разом з тим, ОСОБА_1 не заявляла клопотання про надання їй правової допомоги чи необхідність отримання юридичних послуг.

Тому апеляційний суд доходить висновку про дотримання права на захист ОСОБА_1 та усвідомлення нею суті інкримінованого їй діяння. Таким чином довід апелянтки про нероз`яснення їй прав та обов`язків не спростовує факт вчинення апелянткою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що переглядом справи не встановлено порушень працівниками поліції Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, що могли стати підставою не виконувати ОСОБА_1 законних вимог поліції про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Всі матеріали справи зібрані працівниками патрульної поліції, які діяли в межах своїх повноважень, протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , повністю відповідають вимогам ст. 256 КУпАП.

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП поза розумним сумнівом доведена наявними в матеріалах справи доказами.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Отже, на думку апеляційного суду відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31 серпня 2023 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 31 серпня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника про закриття провадження у справі, а ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 (вісімдесят) коп.- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Березовенко