Справа № 148/774/23
Провадження № 33/801/794/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Штифурко Л. А.
Доповідач: Копаничук С. Г.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Копаничук С. Г.., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 липня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №324693 21 квітня 2023 року о 18 год. 30 хв. по вул. Леонтовича у м. Тульчин Вінницької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мерседес-Бенц «Атеко-816», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер 6810». Результат огляду 0,96 проміле. Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн в дохід держави, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 536,8 грн. При винесенні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції виходив з доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що судом першої інстанції не досліджено докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. На думку заявника, огляд проведено всупереч вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року. Зазначає, що не погодився із оглядом на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та наполягав на проведенні такого огляду в закладі охорони здоров`я. Також вказує про ймовірність похибки приладу «Драгер 6810».

Крім цього, ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови, обґрунтовуючи поважність причин його пропуску тим, що вперше апеляційну скаргу його захисником було подано у строк, передбачений ст. 294 КУпАП, однак помилково адвокатом до ордеру не було долучено витяг з договору про надання правничої допомоги.

Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 статті 294 КпАП України, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Встановлено, що апеляційна скарга на постанову Тульчинського районного суду від 12 липня 2023 року представника ОСОБА_1 постановою Вінницького апеляційного суду від 31 липня 2023 року апеляційну скаргу була повернута з підстав не долучення адвокатом до ордеру витягу з договору про надання правничої допомоги.

03 серпня 2023 року, тобто, через три дні після винесення постанови апеляційного суду, ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу, усунувши попередні недоліки.

Враховуючи викладене, апеляційний суд розцінює причини пропуску в якості поважних і вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, відповідно до статті 289 КпАП України підлягає поновленню.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини 7 статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №324693, 21 квітня 2023 року о 18 год. 30 хв. по вул. Леонтовича у м. Тульчин Вінницької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мерседес-Бенц «Атеко-816», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України..

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння зафіксований в протоколі про адміністративне правопорушення та за допомогою відеозапису. Також з даного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 зі змістом даного протоколу ознайомлений, що підтверджує його підпис, при цьому жодних зауважень чи заперечень він не висловив (а.с. 2).

Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння відбувся 21.04.2023 на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів за допомогою алкотестеру «Драгер 6810», за результатом якого: о 18:36 год. 0,96%, о 18:39 год. 0,87%, що підтверджується роздруківкою результатів алкотестеру (а.с.4), зафіксовано за допомогою відеозапису та відображено в акті огляду (а.с. 3). Як вбачається з останнього документу, огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя. З вказаним актом ОСОБА_1 був ознайомлений, про що наявний його підпис.

Також з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 направлявся на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до Тульчинської ЦРЛ, від якого відмовився (а.с. 5).

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У пункті 1.9 ПДР України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пункт 3 розділу ІХ Інструкції передбачає, що направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі за змістом - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Відповідно до ч. 3 статті 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Судом установлено, що ОСОБА_1 , за власною згодою, пройшов освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та погодився з його результатами, що підтверджуються власноручним підписом правопорушника на роздруківці результатів тесту та у протоколі про адміністративного правопорушення.

Крім цього, працівники поліції видали правопорушнику направлення на огляд у закладі охорони здоров`я Тульчинська ЦРЛ, ОСОБА_1 мав можливість пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння і довести відсутність у нього стану алкогольного сп`яніння, однак таким правом не скористався.

За змістом ч. 3 ст. 266 КУпАП незгода водія з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу кореспондується із його правом вимагати проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я.

В подальшому ОСОБА_1 виявив бажання пройти огляд в закладі охорони здоров`я, однак, у службовому автомобілі під слідування до закладу охорони здоров`я від проходження огляду відмовився та пропонував працівникам поліції неправомірну вигоду в розмірі 5000 грн кожному за не складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що зафіксовано на відеозаписі та у поясненнях ОСОБА_1 а.с. (6).

Доводи апеляційної скарги про похибку результатів огляду на стан сп`яніння та незгоду з такими результатами є безпідставними, оскільки вони вказують на перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 також не спростовано вказаний факт висновком закладу охорони. Незгода з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та спростування показників технічного приладу можливо лише шляхом проведення повторного огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Під час слідування до закладу охорони здоров`я ОСОБА_1 вчиняв дії спрямовані на ухилення від проходження огляду та пропонував неправомірну вигоду працівникам поліції.

З огляду на викладене, огляд проведений відповідно до Інструкції та ст. 266 КУпАП.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції вірно встановив обставини вчинення правопорушення водієм ОСОБА_1 , надав належну оцінку доказам в їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров?я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов?язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп?яніння.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Твердження заявника про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №324693 від 21 квітня 2023 року відносно ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбачені ст. 256 КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. Із зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, його копію отримав та засвідчив своїм особистим підписом.

Під час відеофіксації ОСОБА_1 визнав факт керування транспортним засобом.

Крім того, зауважень до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не висловлював, він власноручно розписався в протоколі, а також не надавав будь-яких зауважень під час його огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу . Правопорушник погодився з результатом огляд та засвідчив висновок своїм підписом.

Доводи апеляційної скарги про те, що у Тульчинській ЦЛР в ОСОБА_1 було відібрано зразки крові, однак не було проведено дослідження на стан сп`яніння є безпідставними, оскільки ці заходи вчинялись на вимогу слідчого Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області в рамках проведення щодо ОСОБА_1 слідчих дій у кримінальному провадженні, що не стосуються справи про адміністративне правопорушення.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Указані докази в сукупності з іншими доказами підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші обставини, на які посилається заявник, зводяться до незгоди з ухваленим судовим рішенням, підтвердження в ході апеляційного перегляду справи не знайшли та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Суд першої інстанції, відповідно до ст. 245 КУпАП, у повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку, а відтак дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що з урахуванням характеру вчиненого правопорушення є правильним та достатнім і відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки ці висновки ґрунтуються на вимогах закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 липня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду С. Г. Копаничук