П О С Т А Н О В А

Іменем України

смт. Романів 18 вересня 2023 року

Суддя Романівського районного суду Житомирської області Ковальчук М.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції №5 Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 156 частиною 3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП):

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

До Романівського районного суду Житомирської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 736316 від 20 червня 2023 року та додані до нього матеріали, згідно якого встановлено, що 20.06.2023 року близько 20 години в АДРЕСА_1 громадянка ОСОБА_1 здійснювала продаж з рук тютюнових виробів вартістю 53 грн. за пачку, чим порушила вимоги п.10 ч.1 ст.15-3 ЗУ «Про державне регулювання обігу тютюнових виробів» та вчинила правопорушення, передбачене частиною 3 статті 156 КУпАП. (згідно протоколу)

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи вказані рішення ЄСПЛ та вимоги статті 268 КУпАП, з метою недопущення необґрунтованого порушення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлених статтею 277 КУпАП, а також строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 268 КУпАП.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення до протоколу долучено: фотографію з будинковолодіння, копію паспорта та ідентифікаційного номера, письмові пояснення ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суддя доходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 156 КУпАП з таких підстав.

Так згідно з вимогами частини 1 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 3 статті 156 КУпАП передбачає відповідальність за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

До матеріал справи долучено письмові пояснення, які не можуть вважатися беззаперечними доказами винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, будь-яких інших належних і допустимих доказів, а саме протокол огляду місця події та протоколу вилучення предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 156 КУпАП, працівниками поліції не надано.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення (Постанова Верховного Суду від 26.04.2018 року № 338/1/17).

Також в протоколі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 156 КУпАП, яка є бланкетною, не зазначено, які ж вимоги та якого закону порушила ОСОБА_1 . Нормативний акт, що зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, як закон України не існує.

Сам факт вилучення у ОСОБА_1 цигарок не свідчить про здійснення останньою торгівлі з рук. Конкретні факти продажу мають бути зафіксовані та викладені у формулюванні обвинувачення, з наданням відповідних доказів.

Європейський Суд з прав людини у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою від обов`язків не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до положень частини 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого звинувачено у вчинені адміністративного правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями статті 6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Рішення суду в справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, оцінюючи наявні докази відповідно до статті 252 КУпАП за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшов висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 156 КУпАП, та враховуючи, що при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення не дотримано вимог закону, не зазначено, які саме норми порушила ОСОБА_1 , не викладено повно фактичних обставин правопорушення, а також не зібрано інших належних доказів вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 156 КУпАП, вказаний протокол не може бути взятий до уваги. Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 156 КУпАП не доведена належними та допустимими доказами, а тому провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 156 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу правопорушення у відповідності до вимог пункту 1 статті 247 КУпАП.

Також пунктом 11 Порядку зберігання вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення речей і документів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів №17 від 16 січня 2012 року, визначено, що за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення речі і документи в установленому порядку конфіскуються, повертаються володільцеві або знищуються, а у разі вилучення речей за плату - реалізуються.

Враховуючи викладені обставини справи та норми права, суддя приходить до висновку, що виявлене та вилучене під час складання протоколу стосовно ОСОБА_1 20 червня 2023 року майно, слід повернути володільцеві, а саме ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 7, 9, частиною 3 статті 156, статтями 245- 247, 251, 252, 268, 280, 283 - 285 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 156КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вилучене у ОСОБА_1 майно згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ за № 736316 від 20 червня 2023 року, після набрання постановою законної сили, повернути ОСОБА_1 .

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Романівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя М.В. Ковальчук