Провадження 3/557/665/2023
Справа 557/1027/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Пацко Д.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від відділення поліції №5 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 , громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2023 року о 17 год. 58 хв. на а/д М-06 Київ-Чоп, 301 км, поблизу н.п. Горбаків, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Nisan Leaf», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці ока, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук) та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, від проходження медичного огляду у медичному закладі на визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився, вчинив дії по ухиленню від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі, відмовився надавати біологічне середовище сечі.

Вказані дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник адвокат Герус Б.І. не з`явилися, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином у передбаченому законом порядку.

01.09.2023 року адвокат Герус Б.І. подав клопотання про закриття адміністративного провадження передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та керуючись ст. 268, 271 КУпАП, надавши наступні письмові заперечення.

Зокрема вказує, що поліцейський формально вказує ознаки наркотичного сп`яніння, які були виявлено в ОСОБА_1 та останній не відмовлявся проходити огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі, а саме вчинив дії по ухиленню, не надав біологічне середовище (сечу) протягом двох годин.

Однак, відео файли, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, не підтверджують факт відмови від огляду ОСОБА_1 та навпаки підтверджують, що він погодився пройти огляд та поїхав у такий заклад, зокрема на відеофайлі №VID08F, останнього оглядав лікар, що підтверджує, що він не ухилявся від огляду.

Захисник звертає увагу, що матеріали справи не містять відомостей, чи пропонувалось ОСОБА_1 надання іншого біологічного матеріалу, окрім сечі, що є порушенням порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Окрім того, підзахисний є інвалідом ІІІ групи, внаслідок чого має порушення сечовивідної системи та повідомляє, що не може здати біологічний матеріал.

На підставі вищенаведеного просив провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Дослідивши заперечення, матеріали справи в судовому засіданні, суддя прийшов до наступних висновків.

Згідно ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність наступає, як за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1 , про що у письмових запереченнях ствердив захисник Герус Б.І., його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стверджується даними наступних досліджених у судовому засіданні доказів:

- відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №313895 від 10.06.2023 року;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 10.06.2023 року (підписане ОСОБА_1 );

- зобов`язання про відсторонення від керування транспортним засобом на 24 години (підписане ОСОБА_1 );

- довідкою ДОП СП відділення поліції №5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області до протоколу ААБ №313895 від 10.06.2023, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , права керування не позбавлений, протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не притягався.

Із дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, вбачається, що на відео зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

Таким чином, на переконання судді, поліцейським дотримано вимоги ч. ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння.

А тому, відмовляючись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Виходячи з досліджених доказів, суд приходить до висновку, що наведені у протоколі обставини, у тому числі й факт порушення водієм ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР підтверджується відеозаписом події, на якому чітко зафіксовано як останній своїми діями, фактично ухилявся від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, тим самим не демонстрував готовності для виконання законних вимог.

Доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Геруса Б.І. стосовно того, що підзахисний погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, проте фізично не зміг здати біологічний матеріал, не заслуговують на увагу, оскільки оглянувши відеозапис, суд приходить до висновку про свідоме небажання ОСОБА_1 здати біологічне середовище, затягування часу, тому на переконання суду останній намагався уникнути здачі аналізу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд оцінює посилання останнього на неможливість пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння з фізіологічних причин критично і розцінює їх як небажання проходити такий огляд, щоб уникнути відповідальності, тобто ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. При цьому, об`єктивні вагомі причини відмови від проходження медичного огляду, судом не встановлені.

Твердження адвоката Геруса Б.І., що ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи, внаслідок чого має порушення сечовивідної системи не заслуговують на увагу, з огляду на те, що долучений до матеріалів справи епікриз №6763, виданий КНП «ЦМЛ» РМР відділення травматології і ортопедії, вказано діагноз: посттравматичний обох г/ступеневих суглобів: зліва І-ІІ ст.; справа ІІ-ІІІ ст., як наслідок консолідованих уламкових внутрішньосуглобувих переломів обох п`яткових кісток. Больовий синдром. Виражене порушення статико-динамічної функції обох кінцівок, що не відноситься до порушень сечовивідної системи та останній проходив призначене лікування, що не стосується порушень сечовивідної системи, а також проходив лікування в лікаря травматолога.

Оцінивши досліджені докази, суд вважає, що ОСОБА_1 , хоча і є інвалідом ІІІ групи (пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 ), проте не має захворювань, які викликають затримку сечі, щоб протягом 2 годин він не міг здати аналіз сечі.

За таких обставин, суд вважає підтвердженим, що своїми фактичними діями ОСОБА_1 ухилився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Таким чином, докази, які долучені працівниками поліції до матеріалів справи є достатньо переконливі, чіткі та узгоджені між собою.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» ( рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини» ). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» ( рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» ( Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Під час накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП не враховуються, а тому в разі встановлення вини особи суддя лише накладає стягнення, передбачене санкцією відповідної статті.

Оцінюючи обставини справи, вважаю за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу позбавленням права керування транспортними засобами, в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП штраф з позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі статі 40-1 КУпАП підлягає стягненню з правопорушника на користь держави судовий збір.

Керуючись ст.ст.40-1, 221, 280, 283, ч.1 ст.130 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, та підлягає зарахуванню на рахунок № UA0017001, отримувач коштів ГУК у Рівнен.обл./Рівнен.обл./21081300, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 21081300, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в доход держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок на рахунок № UА0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), за кодом класифікації доходів бюджету - 22030106.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, а саме в сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень;

витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Д.В. Пацко