Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5275/23
Провадження № 3/332/2869/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2023 суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Яцун О.С., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який тимчасово не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (інші відомості відсутні), -

- за ст. 122-4 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 620724 від 01.09.2023, 31.08.2023 о 18-30 год. в м. Запоріжжі, по вул. Волгоградській, біля буд. 26-а, водій автомобіля Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , будучи учасником ДТП, місце пригоди залишив, чим порушив п. 2.10 «а» ПДР України.

Відповідальність за вчинені ОСОБА_1 дії передбачена ст. 122-4КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення, в обґрунтування його змісту, долучені: копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 620723 відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, схема місця ДТП, письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , рапорт інспектора поліції та фотофіксація транспортного засобу Opel Zafira, д.н.з. НОМЕР_3 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував факт залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, оскільки взагалі не зрозумів, що відбулось ДТП. Про те що він став учасником ДТП, дізнався від співробітників поліції, одразу ж прибув до органів поліції для з`ясування обставин події. ОСОБА_1 в судовому засіданні документально підтвердив факт того, що ОСОБА_2 , автомобіль якого він зачепив під час руху заднім ходом, претензій матеріального характеру до нього не має.

Вивчивши матеріали справи, аналізуючи та надаючи оцінку вищезазначеному, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю за таких підстав.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.

Беручи до уваги пояснення ОСОБА_1 , письмові пояснення ОСОБА_2 , суд констатує, що поза розумним сумнівом, матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів умисного залишення ОСОБА_1 , як водієм учасником ДТП, місця дорожньо-транспортної пригоди.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій. Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

У відповідності до роз`яснень, що містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суддя вважає, що у цій справі відсутні належні, достатні і допустимі докази, а також поза розумним сумнівом, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Керуючись вимогами ст.ст. 245, 247, 273 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду в десятиденний строк з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження в разі, якщо скарга не була подана.

Суддя О.С. Яцун