Справа № 366/1774/23
Провадження № 3/366/1250/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 року суддя Іванківського районного суду Київської області Гончарук О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника адвоката Шурубора В.І.,

розглянувши в смт.Іванків Київської області розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , українця, громадянина України, фізична особа-підприємець, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

14 червня 2023 року до Іванківського районного суду Київської області надійшли матеріали зазначеної справи про адміністративне правопорушення.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 933754 від 08.06.2023 року, по суті правопорушення зазначено наступне:

08 червня 2023 року о 14 год. 17 хв. в приміщенні кафе-бару за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 здійснював продаж алкогольних виробів, без ліцензії на право продажу такими виробами, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

У судовому засіданні захисник адвокат Шурубор В.І., який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 09.06.2023 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 000975 від 01.08.2018 року, просив закрити провадження у справі, мотивуючи це тим, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням ст. 256 КУпАП, зокрема у ньому не відображено суть правопорушення та не зазначено, яку саме норму закону порушив ОСОБА_1 . Крім цього, матеріали справи не містять відомостей про системний характер вчинення ОСОБА_1 продажу алкогольних виробів, а ця обставина підлягає доказуванню у справах за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позицію свого захисника та просив закрити провадження у справі. Також пояснив, що продаж алкогольних виробів він не здійснював, оскільки чекав на отримання ліцензії, а алкогольні напої купив заздалегідь, які зберігалися в нього на складі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Отже, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, відповідальність за яке настає у разі провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164 КУпАП, полягає у порушенні законодавства, що регулює здійснення провадження господарської діяльності. Базовим об`єктом цього адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері державного регулювання господарської діяльності, а саме це Господарський кодекс України, закони України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» та іншими нормативно-правовими документами.

В ході розгляду цієї справи, суддею встановлено, що зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення суть самого правопорушення не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 164 КУпАП, диспозиція якої є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права.

Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний і конкретизований зміст.

Загальний зміст статті 164 КУпАП полягає в тому, що з ним пов`язане визначення правопорушенням діянь, які описані в диспозиції цієї статті.

Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації.

Згідно із зазначеним, під час проведення правової кваліфікації діяння необхідно обов`язково встановити, який саме нормативно правовий акт та у якій редакції був чинним на момент вчинення конкретного правопорушення та встановлював порядок здійснення діяльності, який особа, що притягається до відповідальності, порушила, в чому полягає невідповідність її дій закону.

Всупереч цьому, зміст об`єктивної сторони правопорушення при викладенні обставин його вчинення не розкрито і не описано, а лише констатовано факт вчинення такого порушення, без посилання на норму Закону, що є недопустимим, так як це, зокрема, порушує право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім цього, суть правопорушення та додані до неї матеріали справи не містить посилання на докази про систематичний характер здійснення продажу тютюнових виробів ОСОБА_1 , як на одну із ознак господарської діяльності, виходячи із змісту ст.19 Господарського кодексу України.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року «Про застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» господарська діяльність це діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язана з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої - безпосередність, систематичність її здійснення, з метою отримання прибутку.

Згідно п. 4 цієї Постанови, під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану з виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власник ризик.

З аналізу зазначених правових норм слідує, що відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП настає у разі доведення систематичної діяльності особи, спрямованої на отримання доходу, зокрема, від продажу товарів, при цьому, така діяльність повинна містити саме ознаки господарської (підприємницької) діяльності в розумінні чинного законодавства.

Разом з цим, будь-яких достатніх та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 систематично здійснює господарську діяльність з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено.

Крім цього, згідно з протоколом, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, однак жодних доказів наявності у нього такого статусу матеріали справи також не містять.

При цьому, суддя зауважує, що санкція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає накладення штрафу разом з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої, проте в матеріалах справи відсутні дані про гроші, отримані від реалізації, які повинні бути вилучені у правопорушника.

Крім цього, матеріали справ не містять достовірних доказів того, що кафе-бар, розташований за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 або є останній його орендує для здійснення підприємницької діяльності.

Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Спираючись на положення ч.1ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011р.,заява N16347/02),«Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р.,заява N36673/04),«Карелін протиРосії» (рішення від 20.09.2016р.заява N926/08), а також на встановлені суддею обставини цієї справи,суддя приходить до висновку,що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1ст. 164 КУпАП та їх аргументація є сумнівними. Наявність цих сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Крім цього, суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, що є недопустимим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, а тому, провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 6 ст. 283 КУпАП постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 та акту вилучення від 08.06.2023 у останнього було вилучено алкогольні та слабоалкогольні напої.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 КУпАП вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей реалізують.

Оскільки у цьому випадку провадження у справі підлягає закриттю, ОСОБА_1 слід повернути вилучені у нього речі, тим більше, що вони не відносяться до речей, які заборонені в обігу.

Керуючись ст.ст. 7, 164, 245, 247, 251, 256, 266, 268, 280, 283-285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Тимчасово вилучене майно:

-напій REVO ALCO ENERGY, ж/б, ємністю 0,5л., в кількості 8 штук;

-пиво Corona Extra, ємністю 0,33л. в кількості 2 пляшки;

-пиво Повна Діжка м`яке, ємністю 0,5л., в кількості 1 пляшка;

-пиво Біле Чернігівське, ємністю 0,5л., в кількості 1 пляшка;

-пиво Закарпатське оригінальне, ємністю 0,5л., в кількості 1 пляшка;

-пиво Heineken, ж/б, ємністю 0,5л., в кількості 1 пляшка;

-сидр Somersby, ємністю 0,5л., в кількості 1 пляшка;

-пиво Garage Lemon, ємністю 0,44 л., в кількості 1 пляшка;

-лікер Jagermeister, ємністю 1 л., в кількості 1 пляшка;

-ром White Diamonds, ємністю 1 л., в кількості 1 пляшка;

-лікер Baileys, ємністю 0,5 л., в кількості 1 пляшка;

-джин Tanqueray, ємністю 1 л., в кількості 1 пляшка;

-коньяк Aznauri, «три зірочки», ємністю 0,5 л., в кількості 1 пляшка;

-ром Captain Morgan, ємністю 0,7 л., в кількості 1 пляшка;

-горілка Nemiroff, ємністю 0,5 л., в кількості 1 пляшка;

-коньяк ALeXX, ємністю 0,5 л., в кількості 1 пляшка;

-виски Red Label, ємністю 0,7 л., в кількості 1 пляшка;

-аперитив Aperitivo, ємністю 1 л., в кількості 1 пляшка;

-шампанське Fragolino Rosso, ємністю 0,75 л., в кількості 2 пляшки;

-шампанське Fragolino Bianco, ємністю 0,75 л., в кількості 3 пляшки;

-вермут Marengo Bianco, ємністю 1 л., в кількості 1 пляшка;

-вермут Martini L`Aperitivo, ємністю 0,75 л., в кількості 1 пляшка;

-настоянка «Becherovka», ємністю 1 л., в кількості 1 пляшка;

-джин Gordon's, ємністю 0,7 л., в кількості 2 пляшки;

-аперитив Aperol, ємністю 0,7 л., в кількості 1 пляшка;

-віскі Jack Daniel's, ємністю 1 л., в кількості 1 пляшка;

-ром Captain Morgan, ємністю 1 л., в кількості 1 пляшка;

-вермут di Torino, ємністю 1 л., в кількості 1 пляшка;

-джин Lion Heart, ємністю 1 л., в кількості 1 пляшка;

-горілка Chacha, ємністю 0,5 л., в кількості 1 пляшка;

-ром Oakheart, ємністю 0,5 л., в кількості 1 пляшка;

-віскі Jameson, ємністю 0,7 л., в кількості 1 пляшка;

-алкогольний напій Chocolatier Apricot, ємністю 0,5 л., в кількості 1 пляшка;

-абсент Xenta, ємністю 0,5 л., в кількості 1 пляшка;

-ром White Diamonds, ємністю 1 л., в кількості 1 пляшка, - повернути законному володільцю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області.

Суддя: О.П. Гончарук