ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/1403/23 Номер провадження 33/814/1615/23Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л. В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою ОСОБА_1 на постанову судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 27 липня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 27 липня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 28 березня 2023 року о 01:04 год. в м. Середина-Буда, вул. Новгород-Сіверська, 32, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 217130, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в КНП «Середино-Будська міська лікарня» відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Зокрема вказує про відсутність підстав зупинки керованого ним транспортного засобу.

Посилається на порушення працівниками поліції складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки останній був складений у відсутності 2 свідків та недотримання вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, оскільки не було складено акт огляду на стан сп`яніння та не оформлено направлення до медичного закладу.

Одночасно, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що про існування оскаржуваної постанови від 27.07.2023 йому стало відомо лише після її отримання у відділенні поштового зв`язку 14.08.2023, після чого ним одразу було подано апеляційну скаргу.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, приходжу до висновку про наявність підстав для його задоволення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що розгляд справи відбувся без участі правопорушника. Копія постанови судом першої інстанції була направлена ОСОБА_1 01.08.2023, проте матеріали справи не містять належних доказів щодо її отримання, а тому є заслуговуючим на увагу твердження апелянта про її отримання 14.08.2023 та направлення 23.08.2023 апеляційної скарги засобами поштового зв`язку на адресу суду.

Зазначені обставини свідчать про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження як пропущеного з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами є:

протокол серії ОБ №146414 складений 28.03.2023 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 ,

відеозаписи з відеореєстратора поліцейського автомобіля та бодікамери працівника поліції.

Зазначені докази містять дані про подію правопорушення та не були спростовані правопорушником під час розгляду апеляційної скарги.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Так,за нормативним визначенням ст. 130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема свідома відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з відеозаписів відеореєстратора поліцейського автомобіля та бодікамери працівника поліції, долучених до матеріалів справи, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений в зв`язку з порушенням комендантської години, а саме керування транспортним засобом після 24 години ночі.

Під час спілкування з водієм, з огляду на наявний запах алкоголю, поліцейським було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що той відмовився (00:08 год. запис на бодікамері).

В подальшій розмові водію працівниками поліції іще неодноразово пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння, на що той також відмовлявся та намагався вирішити питання іншим шляхом.

Порушення водієм п. 2.5 ПДР України, а саме відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, стала підставою для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вже зазначено вище, адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає в разі якщо особа керувала транспортним засобом і вже надалі за наявності обґрунтованої підозри про перебування у стані алкогольного сп`яніння, відмовилась від проходження огляду на стан такого сп`яніння.

Докази щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння доводяться зібраними по справі доказами та не спростовані притягнутим.

Доводи апелянта щодо безпідставної зупинки транспортного засобу не беруться апеляційним судом до уваги з огляду на правомірність зупинки автомобіля під час комендантської години.

Посилання апелянта на відсутність двох свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає діючим положенням КУпАП та Порядку направлення водіїв транспортних засобів, які передбачають залучення двох свідків лише в разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

В даному випадку працівниками поліції здійснювалася повна відеофіксація правопорушення протягом 45 хв., починаючи з моменту зупинки транспортного засобу, подальшого спілкування з водієм з пропозицією пройти огляд на сан сп`яніння і до складання протоколу, а отже працівниками поліції було дотримано визначений положенням ст. 266 КУпАП порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому долучені до справи відеозаписи з нагрудних службових відеокамер приймаються судом до уваги як належні докази.

Посилання на різницю в часі скоєного правопорушення, зазначену в протоколі (01:04 год.) та на відеореєстраторі (00:03 год.) є не правовим, а лише технічним моментом, який не впливає на суть скоєного правопорушення та не може розглядатись як достатня підстава для звільнення водія від відповідальності.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з підстав відсутності ознаки об`єктивної сторони правопорушення - свідомої відмови особи яка керує транспортним засобом.

Апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про недотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а наявними доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про недоведеність вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 27 липня 2023 року, як пропущений з поважних причин.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 27 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна