Справа № 938/423/23
Провадження № № 33/4808/662/2023
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Джус Р. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні має троє неповнолітніх дітей,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 11 червня 2023 о 18 год 31 хв. в с. Криворівня по вул. Центральна Верховинського району Івано-Франківської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Opel Frontera", номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotester "Drager 6810", тест № 3842, результат тесту 1.96‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 "а" ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає судове рішення незаконним та необґрунтованим. Посилається на те, що судом під час розгляду справи не в повній мірі встановлені обставини необхідні для правильного вирішення справи, проігнорував доводи щодо недоведеності його вини, допущених порушень його конституційних прав під час складання протоколу, допустив неправильне застосування норм матеріального і процесуального права та в основу винесеного рішення поклав докази, які не відповідають вимогам допустимості та належності.

Зазначає, що він не перебував у стані сп`яніння та з результатом огляду на стан сп`яніння, який був проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з допомогою приладу Drager 6810 не погодився, та ніякі документи не підписував.

Апелянт свою вину у скоєному не визнає та вважає, що рішення суду першої інстанції у даній справі підлягає скасуванню із винесенням нового рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки він не перебував 11.06.2023 у стані алкогольного сп`яніння, коли керував транспортним засобом і з результатом огляду, який проводився поліцейським на місці із застосуванням приладу Drager 6810 не погоджувався.

Вказує на те, що на відеозаписі чітко висловлював свою незгоду з результатом огляду та відмовився підписати тест і акт огляду, покликається на те, що суд проігнорував цей факт, не зазначив про це в постанові, а натомість вказав, що його твердження на незгоду не заслуговує на увагу, оскільки поліцейський оголосив, що він підписав документи.

Стверджує, що наявний в матеріалах справи акт огляду на стан сп`яніння та роздруківку із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу від 11.06.2023 року він підписав наступного дня 12.06.2023 року у приміщенні Верховинського відділення поліції під тиском поліцейського в обмін на отримання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, тобто вже після складання протоколу.

Стверджує, що працівниками поліції було порушено його право на захист, оскільки він не мав можливість скористатися послугою адвоката та не отримав копії протоколу про адміністративне правопорушення.

Просить постанову суду скасувати, а провадження по справі відносно нього про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Атаманюк Р.І. не з`явились, хоча в установленому законом порядку були повідомлені про розгляд провадження.

При цьому, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив розглянути апеляційну скаргу без його участі та без участі його захисника адвоката Атаманюка Р.І.

Апеляційний суд враховує, що особа, яка притягається до відповідальності та її захисник самостійно відповідно до принципу диспозитивності, вирішують питання щодо участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).

Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційному порядку оскаржується рішення, яким ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення і в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у зв`язку з чим участь цієї особи в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 може бути проведений без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Гурепка проти України")

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.»

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Зі змісту доводів апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції хибною та необґрунтованою.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративних правопорушень, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується зібраними матеріалами справи.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії протоколу серії ДПР 18 №231992, згідно з яким 11 червня 2023 о 18год 31хв. в с. Криворівня по вул.Центральна Верховинського району Івано-Франківської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Opel Frontera", номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotester "Drager 6810", тест № 3842, результат тесту 1.96‰.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою інспектор СРПП Верховинського РВП ГУНП лейтенант поліції Кіщук Сергій Васильович.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення містить дані, які свідчать про те, що ОСОБА_1 були роз`яснені її права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, повідомлено про розгляд справи, про що свідчить її власноручний підпис.

У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказується, що ОСОБА_1 від пояснень відмовився.

Зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення , своїми правами та обов`язками, правом надати пояснення щодо обставин вчиненого правопорушення, що свідчить проте, що він був обізнаний із змістом висунутого обвинувачення та мав можливість організувати ефективний захист своїх інтересів в суді.

До протоколу про адміністративне правопорушення було долучено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер", результат огляду 1,96 проміле, з результатами огляду водій згідний, що підтверджується його власноручним підписом.. Згідно акту огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, нестійка хода;

Вищевказаний акт огляду на стан сп`яніння підписаний ОСОБА_1 у відповідній графі, що свідчить про те, що він повністю визнавав факт перебування у стані алкогольного сп`яніння та погоджувався із позитивним результатом тесту.

До матеріалів справи долучено-роздруківкою результату тесту №3842 приладу «Drager Alcotest 6810», згідно якого за результатами, проведеного 11.06.2023 о 18год. 38хв. огляду у ОСОБА_1 , встановлено рівень алкоголю 1,96‰, та який підписаний ОСОБА_1 .

Як вбачається з рапорту інспектора СРПП Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенант поліції Кіщук Сергій, зазначено,. згідно якого він доповідає про те, що ним спільно з поліцейським СРПП сержантом поліції ОСОБА_2 здійснювалось патрулювання в смт Верховина Верховинського району Івано-Франківської області на службовому автомобілі району Івано-Франківської області на службовому транспортному засобі «Рено Дастер», р.н.з. НОМЕР_2 , щодо профілактики дорожнього руху. Так, біля 18.31год в с.Кривопілля по вул.Центральна Верховинського району Івано-Франківської області ними було зупинено автомобіль марки "Opel Frontera", номерний знак НОМЕР_1 за порушення ПДР, а саме на якому не працював лівий стоп. Підійшовши до транспортного засобу та представившись, водію було пред`явлено законну вимогу, пред`явити посвідчення водія та реєстраційні документи на Т/З, на що водій погодився пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб та посвідчення водія. Під час розмови із водієм йому було запропоновано пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Alcotester "Drager 6810", на що останній погодився. Продувши вказаний прилад, результат тесту становив 1.96‰., що являється більше встановленої норми. Також ОСОБА_1 було запропоновано пройти повторний огляд на визначення стану сп`яніння у Верховинському КНП ВБЛ ВСР, однак від такого огляду він відмовився, оскільки згідний із результатом приладу Alcotester "Drager 6810". На підставі цього на ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП на порушення п.2.9 а ПДР. Гр. ОСОБА_1 було ознайомлено з його правами та обов`язками, щодо розгляду адміністративної справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує керівництво про законність своїх дій.

Разом з тим, дані вищевказаного рапорту працівника поліції разом із копією постанови про притягнення до адміністративної відповідальності повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовності дій працівників поліції, щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП і не містить недоліків, які свідчать про порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В розумінні приписів статті 251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції досліджено відеозаписи, які долучені працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що відеозапис є достатньо інформативним, належним та допустимим доказом, отриманим у встановленому законом порядку, дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Як вбачається з вказаного відеозапису 11.06.2023 о 18год 31хв. працівниками поліції був зупинений автомобіль марки "Opel Frontera", номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Причиною зупинки була технічна несправність транспортного засобу, а саме, не працював лівий стоп сигнал, про що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , після зупинки. В подальшому, працівник поліції попросив водія надати документи, на що останній погодився. Під час спілкування із вказаним водієм, поліцейським, було встановлено що у водія ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, почервоніння шкіри обличчя, нечітка вимова, запах алкоголю з ротової порожнини та із салону автомобіля. У зв`язку з цим, ОСОБА_3 запропоновано пройти освідування за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу. На дану пропозицію ОСОБА_1 погодився, не одразу. Тоді, поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 , що він може пройти огляд на визначення факту вживання алкоголю, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у найближчому закладі охорони здоров`я, а також роз`яснено наслідки відмови від проходження, запропонованих оглядів. Після такого роз`яснення водій ОСОБА_1 погодився на огляд на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою приладу Alcotester "Drager 6810". Водій особисто розпакував трубку для продування приладу Alcotester "Drager 6810". Після продування приладу результат становив 1.96‰. На запитання чи згідний ОСОБА_1 із результатом тесту останній відповів, неоднозначно. Однак чітко відповів, що їхати до медичного закладу для проходження повторного огляду, відмовляється. При цьому пояснив поліцейському, що вживав алкоголь на передодні на випускному у дочки, орієнтовно до 00.00год, а також трохи зранку. Зокрема, в подальшому ОСОБА_1 вказував, що випив стакан шампанського. Пропонував працівникам поліції не фіксувати правопорушення. Визнавав свою вину у правопорушенні та стверджував, що розуміє, що вчинив неправильно. Працівником поліції роз`яснено ОСОБА_1 його права, а також, що буде складено протокол та про порядок його розгляду в суді. Після чого ОСОБА_1 оголошено протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, та повідомлено, що відносно нього винесено також постанову за порушення ПДР, а саме за те, що не працював лівий стоп сигнал.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не підписував жодних документів, а підписав їх на наступний день в приміщенні Верховинського РВП не свідчить про його невинуватість у вчиненні правопорушення.

Так, дослідженими судом матеріалами відео з нагрудної камери поліцейського, встановлено факт роз`яснення поліцейським ОСОБА_1 умов проходження огляду, передбачених чинним законодавством. При цьому, ОСОБА_1 неодноразово було запропоновано проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я КНП Верховинська КНП ВБЛ ВСР, однак останній в категоричній формі відмовився від проходження огляду у медичному закладі та погодився із позитивним результатом огляду, який було проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного приладу Alcotester "Drager 6810" на місці зупинки транспортного засобу. Відеозаписом зафіксовано, що поліцейським двічі роз`яснювались ОСОБА_1 його права, зокрема і право на захист.

Так, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про те, що водій транспортного засобу ОСОБА_1 не погоджувався із результатами огляду, який було проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, а її процесуальна поведінка після проходження огляду свідчить про те, що вона не заперечувала позитивні результати огляду та погоджувалась з ними.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що незгода водія транспортного засобу із позитивним результатом проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння повинна бути висловлена в категоричній чіткій формі, а зі змісту процесуальної поведінки водія повинно вбачатись, що він дійсно вважає, що позитивний результат огляду не відповідає дійсності та погоджується пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, оскільки не перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що вирішуючи питання щодо незгоди водія транспортного засобу із отриманим позитивним результатом огляду на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, необхідно враховувати процесуальну поведінку водія транспортного засобу та звертати увагу на його ставлення щодо можливості спростувати отриманий результат шляхом проведення відповідного огляду у медичному закладі.

Разом з тим, відмова водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі свідчить про те, що він не бажає скористатися своїм правом на спростування отриманого результату шляхом проведення такого огляду професійним лікарем у закладі охорони здоров`я та фактично погоджується з отриманим позитивним результатом огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу, що зафіксована відеозаписом поведінка ОСОБА_1 після проведення огляду поліцейським та отримання позитивного результату огляду, у сукупності з іншими доказами по справі, свідчить про те, що останній повністю визнавав позитивний результат огляду та перебування у стані алкогольного сп`яніння. .

Апеляційний суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 підтвердив свою згоду із позитивним результатом огляду в Акті огляду на стан сп`яніння та не заперечив даний факт під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, право особи не давати пояснення не повинно перешкоджати «тому, щоб мовчання обвинуваченого в ситуаціях, які чітко вимагають його пояснення, бралося до уваги при оцінюванні переконливості доказів наведених обвинуваченням (справа «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства»):

Апеляційний суд вважає, що гарантії щодо реалізації права не свідчити проти себе не позбавляють суд можливості враховувати відмову особи, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення від дачі показань, за умови доведеності її вини поза розумним сумнівом на підставі сукупності доказів, досліджених судом.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував11.06.2023 року транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння,також спростовується вказаним відеозаписом., на якому ОСОБА_1 повідомляє про те, що вживав алкоголь перед тим, як став керувати транспортним засобом.

Дані відеозапису повністю узгоджуються з даними, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 (а.с..1), з даними роздруківки результатів огляду (а.с. 2), з даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за результатами яких отримано позитивний результат 1,96 проміле (а.с.3).

Апеляційний суд вважає, що зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських, які діяли в межах своєї компетенції та виконуючи свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію» та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 добровільно, як водій транспортного засобу, пройшов на місці зупинки транспортного засобу відповідний огляд на стан сп`яніння, яким було встановлено, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння та погодився із позитивним результатом такого огляду.

Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити обставини, які прямо вказують на ОСОБА_1 , як на правопорушника.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018р. які свідчать про те, що вказані відеозаписи необхідно визнати як недопустимі докази.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Апеляційний суд вважає, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП , за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для інших учасників дорожнього руху та може призвести до тяжких непоправних наслідків.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян.

Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення.

Зокрема, встановлена законодавцем санкція за ч.1 ст. 130 КУПаП, якою передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, не передбачає призначення іншого стягнення ніж те, яке застосовано судом першої інстанції до правопорушника.

При цьому, апеляційний суд виходить з того, що при визначенні стягнення необхідно враховувати його виховну дію, оскільки покарання, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення правопорушень іншими особами.

Застосовуючи справедливе стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, призначив ОСОБА_1 справедливе стягнення, яке відповідає вимогам закону.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв