П О С Т А Н О В А

Іменем України

26.10.2023 року м.Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова- Мартинишин М.О., розглянувши адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 06.10.2023 року о 00:20 год. на перехресті вул. Сахарова - Стрийська у м. Львові керував транспортним засобом марки «RENAULT» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: блідість обличчя, зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився у медичному закладі, про що було зафіксовано у висновку №002341 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.10.2023 року та на технічні засоби відеозапису.

ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України за, що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, внаслідок чого на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №570651 від 06.10.2023 року.

Правопорушник ОСОБА_1 у суді свою вину у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП не визнав, заперечував викладенні дані у протоколі про адміністративне правопорушення та пояснив, що він 02.04.2023 року о 00:20 год. на повороті з вул. Стрийській на вул. Сахарова у м. Львові керував транспортним засобом марки «RENAULT» д.н.з. НОМЕР_1 , та його зупинили працівники поліції і безпідставно звинуватили, що він керував даним автомобілем у стані наркотичного сп`яніння. Зазначає, що будь-яких ознак наркотичного сп`яніння у нього не було, він не вживає наркотичні засоби. Тому підстав йому для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння були відсутні. Однак він поїхав у медичний заклад та проходив огляд на стан сп`яніння, однак біологічне середовища (сечу) не зміг здати, через те, що затримання працівниками поліції він сходив по «маленькому» і випорожнився. В подальшому йому запропонували саме здати аналіз біологічне середовища (сечу), але оскільки на весь процес медичного освідування становить 2 години, він з фізіологічних причин він не зміг здати біологічне середовища (сечу). Зазначив також, що він під час огляду мав намір задати кров, однак такого іншого біологічного середовища лікарем медичного закладу взято не було та з приводу чого почув відмову. Таким чином вважає, що лікар медичного закладу та працівники поліції були упередженні до нього, а тому безпідставно працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №570651 від 06.10.2023 року. Крім цього, його повторно зупиняли працівники поліції і у медичному закладі було лікарем зроблено висновок медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №002410 від 13.10.2023 року де у нього ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння не виявлено. За таких обставин вважає, що вини у даному правопорушенні його немає, а тому просить закрити справу відносно нього та повернути йому посвідчення водія, яке незаконно у нього було вилучено.

Представник правопорушника ОСОБА_1 адвокат Суптель В.О..в суді пояснив, що вину ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП не визнає, заперечує викладенні дані у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичного сп`яніння та підстав для проходження огляду були відсутні. Зазначає, що було порушено порядок проведення на стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 зокрема лікарем у медичному закладі не відібрали кров. ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а навпаки відстоював на тому, щоб у нього відібрали для дослідження кров, оскільки із фізіологічних причин не зміг задати сечу. Крім того, в протоколі відсутні будь-які дані, про факт начебто відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Відтак, протокол складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП є недопустимим доказом, оскільки відображають виключно суб`єктивні судження самих поліцейських. Вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні порушення за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення є недоведеною належними доказами. Просить закрити справу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та адвоката Суптель В.О., дослідивши представлені адміністративні матеріали та письмову заяву з долученими додатками, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, дії останнього правильно кваліфіковано за даною статтею.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.9(а)Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Адміністративну відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП, крім іншого, встановлено за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. Тим самим, у випадку порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, факт перебування особи в стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів не береться до уваги, оскільки особа притягається до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження огляду.

Пунктом 2 роздіду І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 4 розділу І вищезазначеної Інструкції ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння(крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Порядок такого огляду та відмови від його проходження передбачено ст. 266 КУпАП та підзаконними нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

В силу змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомісті.

У ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, повинно бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також повинно бути з`ясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Поясненням правопорушника ОСОБА_1 та його захисника, даними в суді, суд не дає віри, так як вони спростовуються зібраними по справі матеріалами та фактичними даними.

Вина ОСОБА_1 в скоєнні ним адміністративного правопорушення доведена зібраними матеріалами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №570651 від 06.10.2023 року, рапортом, висновком №002341 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.10.2023 року та відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, які підвереджують наявність ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме його керування транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та його відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Доводи про те, що ОСОБА_1 та його захисника від проходження огляду ОСОБА_1 не відмовлявся, а здати сечу для проведення тесту на стан наркотичного сп`яніння не міг через фізіологічні причини, вважаю необґрунтованими з наступних підстав.

Як вбачається з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, працівниками поліції вбачається факт виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння та пропозиція пройти огляд на встановлення наявності чи відсутності наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на яку ОСОБА_1 погодивсята 06.10.2023 року о 00:39 год. був доставлений у медичний заклад та почав проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак свідомо ухилився від здачі сечі для проведення медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння.

Так, ОСОБА_1 надавався час для здачі біорідини(сечі), зокрема на вимогу медичного працівника здати сечу для проведення дослідження, однак не зробив цього та намагався ухилитись від надання біологічного зразка. При цьому, працівник поліції роз`яснював ОСОБА_1 , що відмова від проходження огляду тягне за собою складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а лікар, в свою чергу, пояснював, що здача сечі є складовою частиною огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до вказаної вище Інструкції, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Також може використовуватись і кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти інші біологічні зразки.

Тобто, тільки в силу певних обставин, коли водій без свідомості чи перебуває в важкому стані і у нього неможливо відібрати біологічне середовище (сечу), предметом дослідження можуть бути інші біологічні середовища, в тому числі і кров.

Оскільки ОСОБА_1 перебував в свідомості і, впродовж перебування в КЗ ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» свідомо не здав повторно біологічне середовище(сечу), тому вважаю, що висновок про те, що ОСОБА_1 умисно відмовився від проходження медичного обстеження є правильним.

Крім того, суд наголошує, що порядок проведення медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння має декілька методик, які лікар-нарколог обирає під час здійснення огляду водія.

При цьому, лікарем-наркологом та працівником поліції було забезпечено реальну об`єктивну можливість ОСОБА_1 пройти огляд в умовах медичного закладу у повному об`ємі, а також в законному порядку йому було надано можливість реалізації його обов`язків, встановлених Правилами дорожнього руху, однак останній їх не використав.

З огляду на вказане, суд вважає, що відмовою від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння охоплюються як активна (дії), так і пасивна (бездіяльність) поведінка, а також звичайне утримання від дій.

Тобто, під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Враховуючи наведене, фізіологічні властивості людського організму, а також той факт, що ОСОБА_1 було надано достатньо часу для здачі аналізів та останній не висловлював потреби збільшити такий час, дії лікаря-нарколога та поліцейських в даній ситуації є законними та обґрунтованими.

Така поведінка ОСОБА_1 була правильно розцінена працівниками поліції, як відмова водія пройти огляд на стан сп`яніння.

Відтак, посилання ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння і вимагав взяти у нього інший об`єкт на лабораторне дослідження, оскільки не зміг його здати у зв`язку з неспроможністю, є необґрунтованим.

Доводи ОСОБА_1 та його захисника про те, що лікарем-наркологом не було надано йому можливості для здачі іншого біологічного середовища(кров) для проведення лабораторного дослідження, суд, враховуючи відсутність об`єктивних обставин, які б перешкоджали останньому в умовах медичного закладу здати біологічний зразок у вигляді сечі, розцінює як форму захисту з метою ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Отже, факт фізичної неспроможності ОСОБА_1 здати сечу на аналіз, а також поясненням ОСОБА_1 та його захисника даними в суді, суд не дає віри, так як вони спростовуються зібраними по справі матеріалами та фактичними даними.

Окрім цього, суд не бере до уваги висновок медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №002410 від 13.10.2023 року де у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено, оскільки такий не спростовує факт вчинення даного адміністративного правопорушення із встановлених обставин, а тому судом не береться такий до уваги, та є неналежним доказом по даній справі.

Відтак, твердження ОСОБА_1 та його захисника будь-яким чином не спростовують факту вчинення правопорушення, та не звільняє ОСОБА_1 від встановленої законом відповідальності через посилання його захисника на нібито порушення порядку проведення його огляду на стан наркотичного сп`яніння.

За таких обставин, доводи щодо помилкової кваліфікації дій ОСОБА_1 , працівниками поліції за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та про недотримання лікарем-наркологом та працівниками поліції під час складання протоколу вимог закону не заслуговують на увагу та відхиляються судом.

Не визнання своєї вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП розцінюю, як спосіб уникнення від відповідальності.

Отже, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Поряд з цим, в рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодилася нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке свідчить про підвищену небезпеку подібних правопорушень та осіб, що їх вчиняють, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, наслідки вчиненого ним правопорушення та ступінь його вини, вважаю, що стягнення слід визначити необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети, зокрема її виховання в дусі додержання законів України та запобігання вчиненню нових правопорушень, в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000(сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік.

Разом з тим, відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 536,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 23, 33, 40-1, 268, 283, 284 КУпАП

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000(сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 536,80 гривень.

На постанову про адміністративне правопорушення може бути подано скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через районний суд.

Суддя Мартинишин М.О.