Справа № 346/3791/23
Провадження № 3/346/1990/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Коваленка Д.С., секретар судового засідання: Івантишин Д.Р., за участю: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у відкритому судовому засіданні, у залі засідань суду, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживає за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ),

в с т а н о в и в:

До суду надійшов протокол серії ВАБ № 992481 від 07.07.2023 року про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , за частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Позиції учасників.

Аргументи держави Україна (яку представляє поліцейський). 07 липня 2023 року о 20 годині 20 хв. ОСОБА_1 виганяв свого брата ОСОБА_2 , ображав нецензурною лайкою, погрожував йому фізичною розправою, чим спричинив психологічне насильство. А за це передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Аргументи ОСОБА_1 . Свою вину не визнав зазначив, що він не погрожував своєму братові і не виганяв його з дому. Зокрема, 07.07.2023 року він був у АДРЕСА_1 , який належит його мамі, за якою він здійснює догляд, але фактичне місце його реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 . Вказував, що приїхав за 10 днів до конфлікту. Тож, 07.07.2023 року близько 20 год.20 хв. він був вдома у його матері в хаті у її кімнаті та натирав її маззю, але його брат ( ОСОБА_2 ) зайшов до кімнати та сказав, щоб він не натирав матір маззю, бо він його вдарить, проте ОСОБА_1 мовчки продовжив втирати мамі мазь. Внаслідок чого його брат вийшов з кімнати і потім приїхала поліція, як він дізнався через його дзвінок.

Аргументи ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), який був допитаний, як свідок і дав наступні покази: 07.07.2023 року близько 20 години він прийшов до матері. Зазначає, що ОСОБА_1 був в стані алкогольного сп`яніння і постійно запитував у нього хто він тут такий», матюкався, обзивав його, через що ОСОБА_2 злякався і викликав поліцію.

Оцінка суду.

Положення пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

Зокрема, положеннями частини 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП) серед іншого передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, є адміністративним правопорушенням.

Положення частини 1 статті 9 КУпАП передбачають, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, склад будь-якого адміністративного правопорушення, що передбачене законом, характеризується єдністю чотирьох елементів: об`єкт і об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. При цьому, не доведення або відсутність в діянні конкретної особи чи у протоколі будь-якого з цих елементів, виключає склад відповідного правопорушення, а значить і адміністративну відповідальність за вчинення такого діяння.

З огляду на зміст частини 1 статті 173-2 КУпАП, об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, є тільки таке діяння людини (дія або бездіяльність) фізичного чи психологічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи, тощо), внаслідок якого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

В силу частини 1 статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. А згідно з частиною 1 статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Отже, саме у протоколі вказується суть адміністративного правопорушення, із зазначенням усіх 4-х ознак складу конкретного адміністративного правопорушення, яке на думку поліцейського, вчинено конкретною людиною. І у випадку із адміністративним правопорушенням, передбаченим частиною 1 статті 173-2 КУпАП, поліцейський який складає протокол, повинен прямо і недвозначно вказати у протоколі, серед іншого, усі ознаки об`єктивної сторони цього правопорушення, яка полягає у вчиненні людиною діяння (дія або бездіяльність) фізичного чи психологічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи, тощо), внаслідок якого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Однак, наданий суду для розгляду протокол не містить взагалі будь-яких відомостей про те, чому поліцейським не була встановлена така ознака об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, якщо це психологічне насильство, як наслідок цього діяння.

Поліцейський зазначив у протоколі, що в діянні ОСОБА_1 мало місце психологічне насильство, але в силу положень ч.1 ст. Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, коли мова йде про вчинення домашнього насильства у формі психологічного насильства, поліцейський в обов`язковому порядку повинен встановити таку ознаку об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (та чітко вказати її у протоколі і надати докази), як наслідок вчиненого діяння, який полягає у побоюванні постраждалої особи за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинило у постраждалої особи емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдало шкоди психічному здоров`ю особи.

Але наданий суду протокол не містить відомостей про встановлення поліцейським і зазначення у ньому будь-якого наслідку діяння ОСОБА_1 . Тобто, поліцейський не встановив такої ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, як наслідок діяння, а отже не встановив весь склад ознак вказаного адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Тому враховуючи це, провадження у справі щодо ОСОБА_1 слід закрити.

Така принциповість суду іде від того, що у справах про адміністративне правопорушення суд повинен вивчити і оцінити наданий йому поліцейським протокол та докази, виключно на підставі та у межах наданого протоколу. Суд не має права сам встановлювати та дописувати у протокол будь-яку ознаку складу будь-якого адміністративного правопорушення, суд повинен сказати чи є в діянні людини той склад правопорушення, який передбачений конкретною статтею КУпАП, але виходячи виключно з тих ознак складу правопорушення, які вказані у протоколі. На що, неодноразово, вказував і Європейський суд з прав людини (приклад, рішення у справі "Малофєєва проти Росії" від 30.05.2013 та рішення у справі "Карелін проти Росії" від 20.09.2013), оскільки якщо суд буде здійснювати такі дії сам, він порушить принцип незалежності та об`єктивності суду, а також розподіл влади, відповідно до якого розслідування правопорушень це функція не суду, а правоохоронних органів, і цю функцію суд не має право перебирати на себе.

Відповідно до положень статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому враховуючи, що судом прийнята постанова про закриття провадження, судовий збір стягненню не підлягає.

Отже, керуючись статтями 1, 2, 7, 8, 9, 10, 17-24, 26, 27, 33-38, 40-1, 173-2, 221, 245-253, 254-255, 268, 271, 276, 279, 280, 283-285, 287, 294, 298-300, 304, 305, 306 КУпАП, суд

в и р і ш и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання апеляційної скарги у вказаний строк, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення.

Копію постанови направити ОСОБА_1 та Коломийському районному відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області

Суддя Коваленко Д. С.