ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1651/23 Справа № 199/4087/23 Суддя у 1-й інстанції - САВЧЕНКО Є. М. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2023 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглянувши у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Котика Василя Яковича,

апеляційну скаргу захисника Котика В.Я., подану на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 липня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України,

встановила:

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та призначено стягнення у вигляді штрафу розміром 17000 грн, із позбавленням права керування транспортним засобом строком на 01 рік, також визначено зобов`язання сплати ним судового збору у розмірі 536,80 грн.

Відповідно до змісту постанови 02.05.2023 року о 12 годині 53 хвилини, в м.Дніпро. по вул. Калиновій, 53-к, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 323 державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, різка забарвлення шкіряного пориву обличчя. Водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Не погодившись із рішенням суду захисник Котик В.Я. подав апеляційну скаргу із проханням про скасування судового рішення та закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає про відсутність доведеності обставини керування транспортним засобом ОСОБА_1 .. Так, в наданих суду матеріалах і самому судовому засіданні суду першої інстанції доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, тобто був водієм транспортного засобу, не встановлено. Даний факт свідчить про відсутність зобов`язання останнього проходити огляд на стан сп`яніння.

Захисник зазначає, що відповідно до відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не перебував у транспортному засобі, а працівником патрульної поліції останній був затриманий на значній відстані від автомобіля.

Крім того, виходячи зі змісту апеляційної скарги вбачається, що надані суду диски з відеозаписами не зазначені як докази в протоколі про адміністративне правопорушення і в супровідному листі, яким направлялись матеріали до суду, тому, на переконання захисника вони не можуть бути визнані як належні докази у справі.

Захисник зазначає про недопустимість такого доказу, як рапорт поліцейської Д. Губарєвої, оскільки зміст її письмових пояснень є сумнівним, оскільки такі пояснення є лише припущеннями.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 та його захисник Котик В.Я. підтримали подану апеляційну скаргу у повному обсязі викладених у ній обставин і просили про скасування постанови суду та винесення нової постанови, якою закрити справу щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Перевіривши витребувані із Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України, вислухавши пояснення захисника Котика В.Я. та самого ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню підлягає за такими підставами.

Відповідно до вимог ст.ст. 245,280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 7,9 КупАп допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч.1 ст.130 КупАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події провадження у справах про адміністративні правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Згідно ст.7 КупАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Одним із видів об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відмова особи, яка керує транспортним засобом, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як убачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення 02.05.2023 року о 12 годині 53 хвилини, в м.Дніпро. по вул. Калиновій, 53-к, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 323 державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, різка забарвлення шкіряного пориву обличчя. Водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5 ПДР України.

При цьому матеріали справи не містять даних, про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та його було зупинено, оскільки керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу (руху транспортного засобу за допомогою двигуна), незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Навпаки матеріали справи, а саме, досліджені апеляційним судом відеозаписи із нагрудних камер поліцейських, свідчать (і фактично підтверджують доводи апеляційної скарги) про те, що саме дії ОСОБА_1 за кермом автомобіля у визначеному стані не зафіксовано.

Відеокамерами не був зафіксований момент руху або зупинки транспортного засобу саме під керуванням ОСОБА_1 , що також похідно підтверджує надані ним у апеляційному суді пояснення про це. Окрім того, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписами окрім конфліктної ситуації між працівниками патрульної поліції та ОСОБА_1 не зафіксованого інших дій, інкримінованих ОСОБА_1 . Відсутність факту керування транспортним засобом унеможливлює застосування ч.1 ст.130 КупАП до ОСОБА_1 ..

Посилання поліцейського у рапорті на те, що авто раніше рухалось, та за кермом перебував ОСОБА_1 не підтверджені матеріалами справи. Крім того, Дніпровським апеляційним судом було здійснено всіх заходів по виклику до зали судових засідань особи, що складала протокол про адміністративне правопорушення Командира роти 1 батальону 1 УПП в Дніпропетровській області Циса Артема Олександровича. Проте, особа не була допитана в судовому засіданні, оскільки будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи не з`явилась.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами. При цьому, вина є основною ознакою суб`єктивної сторони правопорушення та відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Для притягнення до відповідальності за ст.130 КупАП не має значення, протягом якого часу особа, особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Обставини, визначені законом, які давали поліцейському право вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, за таких обставин були відсутні.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 липня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати як ухвалену із суттєвим порушенням вимог КУпАП та допущеною судом невідповідністю висновків фактичним обставинам справи та ухвалити нову постанову, якою справу провадженням закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП , апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Котика Василя Яковича задовольнити.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 липня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду: О.В. Рябчун