Справа № 183/6167/23
№ 3/183/4455/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2023 року суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Березюк В.В.,

за участі ОСОБА_1 ,

прокурора Гаркуши В.В. (в режимі відео конференції),

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Орджонікідзе Дніпропетровської області громадянки України, помічника командира полку з правової роботи начальника юридичної групи військової частини НОМЕР_1 , розлученої, маючої на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення: « ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді помічника командира полку з правової роботи начальника юридичної групи військової частини НОМЕР_1 , будучи військовою службовою особою, на яку покладено обов`язок зокрема перевіряти відповідність вимогам законодавства проектів наказів командира військової частини, діючи всупереч інтересам служби на порушення своїх статутних та функціональних обов`язків у смт Гвардійське Новомосковського району у невстановлений час, але не пізніше 25.02.2022 року та не пізніше 02.11.2022 року вчинила недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду при вищевказаних обставинах при перевірці проектів наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.02.2022 року № 43 та від 02.11.2022 року № 237 про призначення на посади за мобілізацією солдата ОСОБА_3 , не врахувала, що останній не є громадянином України та може бути призначений на військові посади тільки після підписання контракту про проходження служби у Збройних Силах України, не доповіла про це командирові військової частини, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП».

В суді ОСОБА_2 вину свою не визнала та пояснила, що 25.02.2022 року до військової частини НОМЕР_1 прибув громадянин, який був призваний РТЦК Індустріального району. До її обов`язків входить перевірка проектів наказів, які після цього передаються на підпис командиру. Вона перевіряє, щоб наказ відповідав діючому законодавству. Вона перевіряє наявність посад та їх відповідність. РТЦК направляє людину з поіменним листом. Вона з людьми особисто не спілкується, співбесіду не проводить. Законність підстави для Наказів вона не перевіряє, до її обов`язків входить перевірка наявності такої підстави. Просила справу відносно неї закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що відповідно до абз. 2, 3 п. 100 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» помічник командира бригади з правової роботи (юрисконсульт бригади) зобов`язаний: перевіряти відповідність вимогам законодавства проектів наказів, інших документів правового характеру, що подаються на підпис командирові бригади та візувати їх після погодження з відповідними службовими особами. Тому, на його думку, саме в обов`язки ОСОБА_2 входило перевіряти, чи відповідали проекти наказів про призначення на посаду військовослужбовця вимогам діючого законодавства, в тому числі в частині наявності у військовослужбовця громадянства України, без якого відповідно до вимог ст. ст 1, 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не можливо призначити на посаду військовослужбовця без укладення з останнім контракту. Як зазначила ОСОБА_2 , ОСОБА_3 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 , а в її обов`язки не входить перевіряти правомірність діяльності РТЦК та СП. З цього приводу вважає, що порушення вимог Закону ІНФОРМАЦІЯ_2 в частині призову ОСОБА_3 на військову службу не знімає відповідальності з посадових осіб військової частини, оскільки саме наказом командира військової частини громадянин призначається на посаду військовослужбовця. В такому разі, у військової частини була можливість запропонувати ОСОБА_3 укласти контракт перед призначенням на посаду, а в разі не згоди останнього, повернути документи до РТЦК та СП як такі, що не відповідають вимогам діючого законодавства. Просив притягнути до відповідальності ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, виходячи з наступного.

Судом безпосередньо досліджено письмові докази, долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол 49 від 17.05.2023 року про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.02.2022 року № 43 про зарахування по мобілізації ОСОБА_3 до списків особового складу частини; витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.11.2022 року № 237 про призначення ОСОБА_3 на посаду номера обслуги зенітного взводу 2 зенітної ракети батареї 1 зенітного ракетного дивізіону; письмові пояснення ОСОБА_4 про те, що 25.02.2022 року до військової частини НОМЕР_1 прибув проходити військову службу по мобілізації ОСОБА_3 з м. Дніпро Індустріального РТЦК та СП Згідно іменного списку. Про те, що ОСОБА_3 являється громадянином іншої держави він не знав. Про це його підлеглі йому не доповідали; витяг з положення про військову частину НОМЕР_1 функціональні обов`язки посадових осіб військової частини НОМЕР_1 помічник командира частини з правової роботи начальник юридичної групи; витяг з ЄРДР № 0000020 від 01.05.2023 року, згідно з яким посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснено недбале ставлення до військової служби, а саме порушення Закону України «Про військовий обов`язок військову службу», призвано на військову службу за мобілізацією громадянина Грузії, а саме ОСОБА_3 ; постанову про закриття кримінального провадження від 17.05.2023 року; копії посвідчення офіцера на ім`я ОСОБА_2 .

Оцінивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а саме у недбалому ставленні до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Суд звертає увагу на те, що норма ч. 2 ст. 172-15 КУпАП носить бланкетний характер, оскільки фактично у своїй диспозиції відсилає до закону (нормативно-правових актів), що регулюють певні правовідносини, зокрема щодо функціональних обов`язків особи, яка притягається до відповідальності, невиконання (неналежне виконання) яких, і складає по суті склад зазначеного адміністративного правопорушення.

Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний і конкретизований зміст.

Загальний зміст статті 172-15 КУпАП полягає в тому, що з ним пов`язане визначення правопорушенням діяння недбалого ставлення військової службової особи до військової служби.

Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно правових актів, що наповнює норму більш конкретним, змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації.

Згідно із зазначеним, під час проведення правової кваліфікації діяння необхідно обов`язково встановити, який саме нормативно-правовий акт та у якій редакції був чинним на момент вчинення конкретного правопорушення та встановлював порядок здійснення діяльності, який особа, що притягається до відповідальності, порушила, в чому полягає невідповідність її дій закону.

При цьому, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Матеріалами провадження встановлено, що Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.02.2022 року № 43 ОСОБА_3 зараховано по мобілізації до списків особового складу частини (а.с.6); Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.11.2022 року № 237 ОСОБА_3 призначено на посаду номера обслуги зенітного взводу 2 зенітної ракети батареї 1 зенітного ракетного дивізіону (а.с. 7). Згідно копії паспорту ОСОБА_5 є громадянином Грузії (а.с.8).

Суд акцентує увагу на тому, що під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Диспозицією ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення до військової служби.

З об`єктивної сторони, правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього.

Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою, службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків (через хворобу, у зв`язку з виконанням інших покладених на неї обов`язків внаслідок нетривалої роботи на посаді та за відсутності досвіду тощо), не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним.

З наведеного вбачається, що для встановлення факту недбалого ставлення до військової служби є необхідним встановити не тільки факт невиконання військовослужбовцем певного обов`язку, але й те, що таке невиконання мало місце саме внаслідок недбалості, тобто у зв`язку із тим, що особа за наявності реальної можливості виконання своїх обов`язків проявила до них байдужість та несумлінність.

Прокурор посилався на абзац 2 Додатку 3 до Положення Про військову частину НОМЕР_1 , а саме Функціональні обов`язки посадових осіб в/ч НОМЕР_1 , згідно з якими помічник командира частини з правової роботи начальник юридичної групи в повсякденні діяльності зобов`язаний перевіряти відповідність вимогам законодавства проектів наказів, інших документів правового характеру, що подаються на підпис командирові частини, та візувати їх після погодження з відповідними службовими особами, надавати письмовий висновок командирові частини з роз`ясненнями та пропозиціями щодо юридично обґрунтованого вирішення відповідних питань у разі невідповідності проекту наказу чи іншого документа правового характеру вимогам законодавства (а.с. 16)а також на абз. 2, 3 п. 100 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», відповідно до якого помічник командира бригади з правової роботи (юрисконсульт бригади) зобов`язаний: перевіряти відповідність вимогам законодавства проектів наказів, інших документів правового характеру, що подаються на підпис командирові бригади та візувати їх після погодження з відповідними службовими особами.

Однак надані суду докази не свідчать поза розумним сумнівом про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні нею інкримінованого їй правопорушення, оскільки наданими суду матеріалами підтверджується поза розумним сумнівом лише факт мобілізації та призначення на військову посаду громадянина Грузії ОСОБА_6 .

У той же час матеріалами справи не підтверджується та у межах судового розгляду в суді не було достовірно з`ясовано, коли саме і яким чином (у який спосіб) ОСОБА_2 мала перевірити та, як наслідок, встановити громадянство військовослужбовця

ОСОБА_6 аказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.02.2022 року № 43, яким ОСОБА_3 зараховано по мобілізації до списків особового складу частини (а.с.6) містить відомості про те, що календарна вислуга у Збройних силах складає 2 роки 04 місяці 15 днів, а також позначку призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.11.2022 року № 237, яким ОСОБА_3 призначено на посаду номера обслуги зенітного взводу 2 зенітної ракети батареї 1 зенітного ракетного дивізіону (а.с.7) містить відомості про підставу: рапорт командира підрозділу, рапорт військовослужбовця.

Як зазначила ОСОБА_2 в судовому засіданні до її обов`язків входить саме перевірка наявності підстав для винесення певного Наказу. У випадку з ОСОБА_7 наявність таких підстав вона перевірила. Законність самої підстави вона не перевіряє, бо це не входить до її повноважень. Крім того, вона не має об`єктивної можливості перевірити, зокрема, процедуру мобілізації.

Інших доказів на підтвердження допущення ОСОБА_2 саме недбалості у розумінні ч. 2 ст. 172-15 КУпАП матеріали справи не містять.

Що стосується складеного відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, то його зміст не може бути достатнім доказом вчинення правопорушення за відсутності об`єктивного підтвердження зазначених у ньому відомостей іншими доказами.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і на закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом допустимими та достовірними доказами, у зв`язку із чим вважає за необхідне провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 172-15, 247, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Березюк