Номер провадження: 33/813/863/23
Справа № 522/748/23
Головуючий у першій інстанції Коваленко В.М.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

захисника ОСОБА_1 адвоката Білика В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Білика Віктора Станіславовича на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 23 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 40800 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до адміністративних матеріалів, 24.12.2022 року о 19 год. 25 хв. в м. Одеса, по вул. Манежна, 22, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2109 д/з НОМЕР_1 повторно протягом року при цьому не мав права (права) керування транспортним засобом відповідної категорії, за що передбачена відповідальність ч.5 ст.126 КУпАП.

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Приморського районного суду м. Одеси від 23 березня 2023 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, 17.04.2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Білик В.С. подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Разом з тим, просив поновити строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови (а.с.24).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями було обрано суддю Кутурланову О.В., однак, у зв`язку з рішення Вищої ради правосуддя №567/0/15-23 від 30 травня про дострокове закінчення відрядження судді Кутурланової О.В., її було замінено на суддю-доповідача Назарову М.В. (а.с.34).

Однак, через виявлення очевидних помилок в налаштуваннях автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-3» при автоматизованому розподілі справ, що призвели до порушення порядку визначення судді для розгляду даної судової справи, було призначено повторний розподіл, внаслідок чого було обрано суддю Цюру Т.В. (а.с.38).

Постановою Одеського апеляційного суду від 05.07.2023 року (суддя Цюра Т.В.) заяву представника ОСОБА_1 адвоката Білика В.С. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 23 березня 2023 року було задоволено (а.с.43-45).

У зв`язку з прийняттям рішення Вищої ради правосуддя від 01.08.2023 року про звільнення судді ОСОБА_2 у відставку, враховуючи положення п. 3.9 Тимчасових засад використання АСДС в Одеському апеляційному суді, для не допущення порушення строків розгляду справи, суддю Цюру Т.В. було замінено на суддю Сегеду С.М. (а.с.60).

Судове засідання від 12.09.2023 року через необхідність виклик свідків та працівника поліції було відкладено на 29.09.2023 року.

У судове засідання, призначене на 29.09.2023 року, на 12.00 год., прибув представник ОСОБА_1 адвокат Білик В.С., який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до п. 2.1а Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За керування транспортним засобом особою яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторне протягом року, передбачена відповідність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Так, ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції вірно виходив із того, що вина ОСОБА_1 повністю підтверджується матеріалами справи, а саме:

довідкою з інформаційного порталу Національної поліції, з якої вбачається, що ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП протягом року притягувався до адміністративної відповідальності (постанова ЕАР 5908093 від 18.09.2022 року, за яке накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.) (а.с.1);

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №358922 від 24.12.2023 року (а.с.2);

наявним в матеріалах справи відеозаписом (а.с.11);

поясненнями свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що виходив з парку, почув звук зіткнення, підійшов то транспортного засобу д/з НОМЕР_1 і за кермом перебував саме ОСОБА_1 (а.с.71).

Отже, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, при наведених у постанові обставинах, відповідає матеріалам справи, ґрунтується на наявних у ній доказах.

Доводи представника ОСОБА_1 адвоката Білика В.С., про те, що ОСОБА_1 не підлягав відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП з посиланням на те, що не доведено вчинення ним повторного протягом року правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, є необґрунтованими, оскільки доказів на спростування викладених в протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові суду першої інстанції по даній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, апелянтом не надано та матеріали справи не містять.

Крім того, будь-яких відомостей щодо оскарження ОСОБА_1 зазначеної постанови серії ЕАР 5908093 від 18.09.2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, матеріали справи не містять.

Апелянт також посилається на відсутність в матеріалах справи відповідних доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 , зазначеним в протоколі про адміністративне правопорушення транспортним засобом, без відповідного права на це, однак дане спростовується поясненнями одного зі свідків - ОСОБА_3 , який підтвердив факт, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом авто, відеозаписом, та іншими матеріалами справи.

Посилання захисника ОСОБА_1 адвоката Білика В.М. на те, що судом не взято до уваги, що застосування до ОСОБА_1 санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом не є можливим у зв`язку із відсутністю у нього права на керування транспортними засобами, апеляційний суд вважає юридично неспроможними, оскільки передбачене ст. 30 КУпАП додаткове стягнення у вигляді позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові, та санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП визначає лише таке стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами без визначення їх категорії.

Призначене судом стягнення за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, відповідає санкції відповідної статті.

Відсутність у ОСОБА_1 посвідчення водія не виключає можливості застосування до нього такого стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами (Постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20).

Доводи апелянта з приводу того, що під час розгляду справи судом першої інстанції було порушено право на захист ОСОБА_1 , яке полягає в тому, що він не приймав участь під час розгляду справи, був позбавлений права на захист та надання доказів суду, а тому за даних обставин постанова суду підлягає скасуванню, є безпідставними.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був обізнаний про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, крім того, власноруч розписався у ньому (а.с.1), більше того, в подальшому, в суді першої інстанції від його імені діяла адвокат Попкова І.Г., яка знайомилась з матеріалами справи (а.с.4-5), а в подальшому і сам ОСОБА_1 просив відкласти або зупинити розгляд справи (а.с.12-14).

Крім того, слід зазначити, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), від 07 липня 1989 року).

Крім того ст. 268 КУпАП визначено випадки, коли справа про адміністративні правопорушення не може розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, за яке ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, не належить до цих випадків.

Підстав вважати, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 та позбавив його можливості реалізувати в суді передбачені статтею 268 КУпАП права особи, що притягується до адміністративної відповідальності, немає.

Разом з тим можливість реалізації прав, передбачених Конституцією України та КУпАП ОСОБА_1 та його захиснику було надано в суді апеляційної інстанції.

Стосовно доводів про те, що після подання військовослужбовцем під час війни клопотання про зупинення провадження у справі, суд має обов`язок зупинити провадження у справі, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, діючий КУпАП не містить переліку випадків, за якими суд зобов`язаний зупинити провадження у справі.

Разом з тим, за змістом ч.2 ст.38 КУпАП адміністративна справа по ч.5 ст. 126 має бути розглянута протягом 3-х місяців з дня вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст.355 Кримінально-процесуального кодексу України, у разі якщо обвинувачений ухилився від суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку або видужання і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб.

Крім того, враховуючи положення КУпАП, а саме ч.1 ст.271, ст.270 права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в суді має право представляти захисник або представник такої особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України. Відповідно до наданих суду матеріалів справи ОСОБА_1 в суді першої інстанції мав захисника Попкову І.Г., яка представляла його інтереси та безпосередньо могла приймати участь у судовому засіданні.

Також чинним КУпАП передбачається, що учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості.

Отже, чинним законодавством України особі, яка притягається до адміністративної відповідальності надано вичерпний перелік способів, якими він може захистити свої права та безпосередньо прийняти участь в судовому засіданні (в режимі відеоконференції та за допомогою захисника, якому надано право представляти інтереси підзахисного у суді).

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильні висновки суду першої інстанції. Зазначені доводи є аналогічними тим, яким надана оцінка в постанові суду першої інстанції, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити, що законодавство вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку висуває поліцейський, був спростований фактами захисту, встановленими на підставі доказів, - і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням або її спростування.

Суд також враховує, що у Висновку № 11 (2008) Консультативної ради Європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого, звертається увага на те, що виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту.

Позиція ОСОБА_1 , яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законності та обґрунтованості, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту з метою ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Посилання захисника Ляпцева І.В. на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2023 року про закриття провадження відносно ОСОБА_1 у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (суддя Русєва А.С.), та на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2023 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП (суддя Донцов Д.Ю.), як на преюдиційний факт того, що ОСОБА_1 24.12.2022 року о 19 год. 25 хв. в м. Одеса, по вул. Манежна, 22 не керував транспортним засобом ВАЗ 2109 д/з НОМЕР_1 , є безпідставними, так як дані адміністративні провадження були закриті на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 122-4 і 124 КУпАП. Тобто в даних постановах суд зазначив про відсутність доказів вчинення ОСОБА_4 саме ДТП. При цьому, жодного слова в даних постановах не йдеться про те, що ОСОБА_1 не курував транспортним засобом ВАЗ 2109 д/з НОМЕР_1 24.12.2022 року о 19 год. 25 хв. в м. Одеса, по вул. Манежна, 22.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що зібрані у справі докази повністю та беззаперечно підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п.2.1а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.

Слід також зазначити, що як ЄСПЛ, так і п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Білика Віктора Станіславовича залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 23 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда