ПОСТАНОВА

Іменем України

19.09.2023 Справа №607/15856/23 Провадження № 3/607/6930/2023

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИЛА:

06.09.2023 на розгляд Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП).

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 571329 від 15.08.2023 зазначено, що 11.08.2023 приблизно о 00 год. 30 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно дочки своєї співмешканки - неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: наніс удари в область тіла та рук, шарпав та штовхав, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілої, чим порушив вимоги п. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.05.2023 ОСОБА_1 був визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у сумі 170 грн.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою органу Національної поліції кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

У судове засідання 19.09.2023 ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку шляхом надсилання на поштову адресу за місцем його проживання повістки про виклик до суду. Таке поштове відправлення повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

При визначенні факту належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2021 (справа № 911/3142/19), де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Так само Верховний Суд неодноразово у своїх постановах вказував, що судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.

Також судом вживались заходи щодо повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи шляхом надсилання тексту судової повістки про виклик до суду на абонентський номер, вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 571329 від 15.08.2023, що підтверджується довідкою про доставку SMS.

Заяви чи клопотання на день розгляду справи від ОСОБА_1 до суду не надходили.

Так, приписами ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкову участь особи при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. За таких обставин, враховуючи те, що ОСОБА_1 своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, докази поважності причин неприбуття в судові засідання не надав, ураховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 17 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону визначено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 цього Закону дитина, яка постраждала від домашнього насильства, - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з вказаних вище порушень.

Так, судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що 11.08.2023 приблизно о 00 год. 30 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно дочки своєї співмешканки - неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: наніс удари в область тіла та рук, шарпав та штовхав, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілої.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, а саме:

- рапортом ЄО № 23963 від 12.08.2023, зі змісту якого вбачається, що 12.08.2023 о 18 год. 01 хв. на гарячу лінію «102» надійшло повідомлення лікаря КНП «Тернопільська обласна дитяча лікарня» про те, що до них доставлена неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з тілесними ушкодженнями, а саме: забій м`яких тканин шиї, правого плеча, грудної клітки та живота. Зі слів ОСОБА_2 , травми отримані 12.08.2023 о 16 год. 00 хв. за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , під час конфлікту з вітчимом ОСОБА_1 ;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 12.08.2023, зміст яких відповідає обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення. Так, зі змісту пояснень вбачається, що 11.08.2023 приблизно о 00 год. 30 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно ОСОБА_2 , а саме: наніс удари в область тіла та рук, шарпав та штовхав;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення (або таке, що готується) ОСОБА_3 від 12.08.2023, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_3 є рідним дядьком неповнолітньої ОСОБА_2 та просив притягнути до відповідальності ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що останній 11.08.2023 приблизно о 00 год. 30 хв., перебуваючи за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно неповнолітньої ОСОБА_2 , а саме: наніс удари в область тіла та рук, шарпав та штовхав;

- постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.05.2023, якою ОСОБА_1 був визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у сумі 170 грн.

Крім цього, обставини, встановлені у судовому засіданні, узгоджуються з даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 571329 від 15.08.2023, в якому процесуально зафіксовані конкретні обставини вчинення адміністративного правопорушення. При цьому такий протокол складений із дотриманням вимог КУпАП, містять всі необхідні реквізити, підписаний особою, яка склала протокол, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд доходить висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій фізичного характеру (удари, шарпання, штовхання), внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілої, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за вказане вище порушення. Відтак ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

Обираючи вид та розмір адміністративного стягнення, суд відповідно до ст. 33, 34, 35 КУпАП приймає до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності, не працює.

Обставини, що пом`якшують відповідальність, відсутні.

Обставини, що обтяжують відповідальність, відсутні.

Також суд враховує, що внаслідок вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення неповнолітня потерпіла отримала тілесні ушкодження у виді забоїв м`яких тканин шиї, правого плеча, грудної клітки та живота, що встановлено рапортом ЄО № 23963 від 12.08.2023.

Крім цього, суд приймає до уваги те, що ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання, що дає суду підстави вважати, що останній намагається уникнути від відповідальності за вчинене правопорушення, а відтак у подальшому може ухилятись від виконання судового рішення, прийнятого за наслідками розгляду цієї справи, зокрема у разі накладення адміністративного стягнення у виді штрафу чи громадських робіт.

При цьому обмежень щодо застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту норми КУпАП не містять.

З урахуванням викладеного суд приходить до переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 5 діб, оскільки це буде достатнім та необхідним для виховання правопорушника та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Крім цього, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 536,80 грн.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з приписами ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Частини 1, 2 ст. 150 Сімейного Кодексу України передбачають, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Так, відповідно до п. 1 Типового положення про комісію з питань захисту прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 (далі за текстом Положення), комісія з питань захисту прав дитини є органом, що утворюється головою районної, районної у м. Києві та м. Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади.

Згідно з п. 4 Положення комісія відповідно до покладених на неї завдань розглядає питання щодо, зокрема, розгляду звернень дітей щодо неналежного виконання батьками, опікунами, піклувальниками обов`язків з виховання або щодо зловживання ними своїми правами, забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, сімейне виховання та всебічний розвиток.

Також відповідно до п. 4 Положення комісія відповідно до покладених на неї завдань розглядає підготовлені уповноваженими суб`єктами матеріали про стан сім`ї, яка перебуває у складних життєвих обставинах, у тому числі сім`ї, в якій батьки не виконують батьківських обов`язків (існує ризик відібрання дитини чи дитину вже відібрано у батьків без позбавлення їх батьківських прав), сім`ї, дитина з якої влаштовується до закладу інституційного догляду та виховання дітей на цілодобове перебування за заявою батьків, сім`ї, в якій вчинено домашнє насильство стосовно дітей та за участю дітей, і за результатами розгляду цих матеріалів подає уповноваженим суб`єктам рекомендації щодо доцільності: направлення (в разі потреби) батьків, які неналежно виконують батьківські обов`язки, для проходження індивідуальних корекційних програм до уповноважених суб`єктів, які відповідно до компетенції розробляють і виконують такі програми.

Так, з письмових пояснень неповнолітньої ОСОБА_2 від 12.08.2023 судом встановлено, що її матір ОСОБА_4 покинула її, не виконує своїх батьківських обов`язків, зловживає алкогольними напоями, не цікавиться життям дитини та матеріально не утримує. Так само ОСОБА_4 у письмових поясненнях від 15.08.2023 вказувала, що не проживає спільно зі своїми неповнолітніми дітьми, зокрема, ОСОБА_2 , не забезпечує їх матеріально та лише іноді їх відвідує.

Більше того з заяви ОСОБА_4 вбачається, що остання просила не притягувати до відповідальності ОСОБА_1 , який 11.08.2023 приблизно о 00 год. 30 хв. вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно неповнолітньої ОСОБА_2 , а також відмовилась від проходження донькою судово-медичної експертизи.

Указані обставини в сукупності дають суду підстави вважати, що ОСОБА_4 ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітньої ОСОБА_2 , не контролює умови її виховання та навчання, а також нехтує здоров`ям дитини, свідомо відмовляючись від притягнення до відповідальності особи, яка завдала тілесних ушкоджень неповнолітній дитині.

Ураховуючи встановлені обставини щодо неналежного здійснення ОСОБА_4 батьківських обов`язків, суд доходить висновку про необхідність проведення органом опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради перевірки виконання ОСОБА_4 батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у разі необхідності вжиття відповідних заходів для забезпечення належного виховання дитини.

Керуючись ст. 32, 33, 34, 35, 40-1, 173-2, 245, 251-252, 283-285, 287, 289, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 5 (п`ять) діб.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Зобов`язати орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради провести перевірку виконання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у разі необхідності вжити відповідні заходи для забезпечення належного виховання дитини.

Зобов`язати орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради повідомити суд про результати здійснення перевірки виконання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяІ. В. Марциновська