КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/4323/2023 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Харчука Олександра Петровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 25.07.2023, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 25.07.2023, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000(сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 536, 80 грн.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 17.06.2023 о 22 год. 50 хв. керував автомобілем марки «GEELY» р.н. НОМЕР_1 по вул. Кільцева дорога в м. Києві в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога,що підтверджено відповідним висновком № 003578, чим порушив п. 2.9 а) Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із постановою судді, адвокат Харчук О.П. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість, невмотивованість, не повне, не об`єктивне, не всебічне дослідження судом обставин справи, просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 25.07.2023 та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 25.07.2023, як такий, що пропущений із поважних причин.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що 25.07.2023 року в судовому засіданні головуючим у справі було оголошено, що суд видаляться до нарадчої кімнати для винесення постанови за результатами розгляду справи та наголошено, що зі змістом оскаржуваної постанови можна буде ознайомитись пізніше, оскільки необхідний додатковий час для дослідження наявних в матеріалах справи відеозаписів. Разом з тим, сторона захисту неодноразово намагалася дізнатися суть прийнятого рішення в межах строків апеляційного оскарження про, що неодноразово подавала заяви про надіслання на електронну адресу ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) або поштову адресу (вул. Пирогова, 10-Г, офіс № 14, м. Київ, 01054) копії постанови в справі №759/11583/23 року. При цьому, захист у заявах від 01.08.2023 року та 08.08.2023 року вказувала на те, що суть прийнятого рішення стороні захисту після закінчення судового засідання, яке було призначено на 25.07.2023 року повідомлено не було.

Окрім того, апелянт вказує, що станом на 11.08.2023 року оскаржувана постанова не надіслана до Єдиного державного реєстру судових рішення та відповідно не оприлюдненна, що підтверджує ту обставину, що фактично оскаржувана постанова була винесена судом поза межами строку апеляційного оскарження, який визначений ч. 2 ст. 294 КУпАП. Також, факт того, що постанова в справі №759/11583/23 була винесена поза межами строку апеляційного оскарження підтверджується тим, що копія вказаної постанови була вручена мені лише - 10.08.2023 року, що підтверджується відповідною розпискою фотокопія якої додається до апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що встановлюючи діагноз сп`яніння ОСОБА_1 у КМНКЛ «Соціотерапія» лікарем не було проведено обов`язкових лабораторних досліджень, а було запропоновано ОСОБА_1 лише продути прилад «Драгер». Разом з тим, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він був незгоден із результатами приладу «Драгер», про що неодноразово повідомляв співробітникам патрульної поліції та лікарю-наркологу. Також ОСОБА_1 , будучи незгоден із результатами приладу «Драгер» відмовився підписувати чек вказаного приладу та наполягав на відібрані у нього крові та проведенні лабораторних досліджень, однак, лікарем було безпідставно відмовлено у цьому. Так, факт незгоди ОСОБА_1 з результатами приладу «Драгер» підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом з портативного нагрудного відео реєстратора під назвою «лаврінець 2».

Крім того, апелянт вказує, що КНП «КМНКЛ «СОЦІОТЕРАПІЯ» згідно переліку вимірювальних можливостей клінічно-діагностичної лабораторії станом на 17.06.2023 року та 18.06.2023 року мало можливість провести лабораторні дослідження біологічного середовища, а саме: сечі та крові на наявність в ній етанолу, що підтверджується сертифікатом визнання вимірювальних можливостей від 12.04.2021 року та переліком вимірювальних можливостей вказаного медичного закладу. Зважаючи на вищевикладене, апелянт зазначає, що лікар-нарколог зобов?язаний був взяти зразки біологічного середовища ОСОБА_1 та провести лабораторне дослідження, а не проводити медичний огляд на стан алкогольного сп?яніння за допомогою приладу «Drager». Таким чином, зважаючи на те, що стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 був діагностований без проведення обов`язкових лабораторний досліджень, огляд ОСОБА_1 проведений з порушенням п. 15 Розділу 3 Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року та є недійсним в силу положень п.22 Розділу 3 Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року та ч.5 ст.266 КУпАП. Відповідно, зважаючи на те, що при проведенні огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не було проведено лабораторних досліджень, а тому висновок КМНКЛ «Соціотерпія» №003578 ВІД 18.06.2023 є очевидно недопустимим, що тягне за собою неможливість його дослідження.

Крім того, апелянт вказує, що з відеозапису з портативного нагрудного відео реєстратора під назвою «лаврінець 1» вбачається, що процес спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції розпочався ще о 22 год. 52 хв. 17.06.2023 року. Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що підстави для направлення ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп?яніння в закладі охорони здоров?я були встановленні працівниками патрульної поліції в період часу з 22 год. 52 хв. 17.06.2023 року. Натомість з п. 7 Висновку та п. 6 Акту огляду №38 вбачається, що огляд на стан сп?яніння ОСОБА_1 з був проведений о 01 год. 15 хв. 18.06.2023 року, а тому з огляду на вищевикладені обставини, огляд на стан сп?яніння ОСОБА_1 був проведений поза межами 2 (двох) годин після виявлення ОСОБА_1 , і тому вважаються недійсними в силу положень ч. ч. 4, 5 ст.266 КУпАП.

Також апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні жодні документів, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_1 дійсно здійснював керування транспортним засобом в день та час, який зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення ААД №443102 від 18.06.2023 року.

Крім того, апелянт вказує, що з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що під час складання відносно нього протоколу, йому як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності не були роз`ясненні його права та обов`язки, в тому числі і права на захист. З вище викладеного вбачається, що працівниками поліції було грубо порушено приписи норм законодавства та положень Конституції України, що призвело до порушення права ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу.

Також апелянт зазначає, що не погоджується з висновками суду першої інстанції, а саме - «До суду особа, стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, не з`явилася», оскільки ОСОБА_1 приймав особисту участь в судовому засіданні, яке було призначено на 25.07.2023 року в ході якого надав послідовні пояснення з акцентом на ті порушення, які зазначені захисником на даний час в апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та адвоката Харчука О.П., які підтримали апеляційну скаргу, та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З огляду на доводи клопотання адвоката Харчук О.П в інтересах ОСОБА_1 , які підтверджуються матеріалами справи, а також враховуючи, що з копією постанови адвокат ознайомився лише 10.08.2023, що підтверджується копією розписки, вважаю, що з метою забезпечення реалізації права на апеляційний перегляд судового рішення, строк апеляційного оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 25.07.2023 слід поновити.

По суті апеляційної скарги слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Всупереч доводами апеляційної скарги адвоката, порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9. а) ПДР України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, в стані алкогольного сп`яніння, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №443102, з якого вбачається, що ОСОБА_1 17.06.2023 о 22 год. 50 хв. керував автомобілем марки «GEELY» р.н. НОМЕР_1 по вул. Кільцева дорога в м. Києві в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога, що підтверджено відповідним висновком № 003578, чим порушив п. 2.9 а) ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала, зроблено відмітку у протоколі і про відмову ОСОБА_1 від підпису .

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.06.2023 згідно із яким ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння 2,10 ‰ (при дозволених не більше 0,2 ‰) (а.с.3), відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції ( а.с.8).

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність доказів у справі доходжу висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії водія ОСОБА_1 , які полягають у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, є порушенням п. 2.9. а) ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП. Окрім того, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною.

З приводу доводів апеляційної скарги захисника про відсутність в матеріалах справи документів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в день та час зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, то такі доводи є безпідставними та спростовуються відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, а також самими поясненнями ОСОБА_1 , який повідомив працівникам поліції, що у зв`язку з сімейними обставинами вжив алкоголь та приїхав на Кільцеву дорогу, при цьому розуміє, що вчинив неправильно, що в свою чергу зафіксовано на відеозаписі з місця події.

Що стосується посилань в апеляційній скарзі адвоката на те, що огляд ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я здійснювався без проведення обов`язкових лабораторних досліджень, то слід зауважити, що Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 передбачено обов`язкове проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини. При цьому, метою такого лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Також, відповідно до даної Інструкції обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я у водія - учасника дорожнього руху, який внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами.

Як слідує з дослідженого під час апеляційного розгляду відеозапису події, то після зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції, під час спілкування у з ним були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, внаслідок чого було запропоновано пройти йому огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest». Водночас, ОСОБА_1 , у вставлений в камеру забору проби мундштук не видихав та роблячи вигляд, що нічого не розуміє, протягом тривалого часу необхідний для визначення кількісного критерію концентрації алкоголю в крові видих в мундштук не зробив, після чого поліцейським йому було запропоновано проїхати на огляд до медичного закладу, на що останній погодився. Отже, ОСОБА_1 не був учасником дорожнього руху, який внаслідок ДТП перебував у несвідомому стані або з тяжкими травмами та, як слідує з відеозапису був доставлений до закладу охорони здоров`я з ознаками саме алкогольного сп`яніння. Таким чином, проведення огляду ОСОБА_1 лікарем наркологом, в тому числі із застосуванням спеціальних технічних засобів не суперечить Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, та відповідає Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, а тому доводи апеляційної скарги захисника про те, що проведений лікарем наркологом огляд без лабораторного дослідження не відповідає Інструкції та є недійсним, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.

Що ж до посилань захисника на те, що огляд ОСОБА_1 був проведений поза межами 2 годин після виявлення у останнього ознак сп`яніння і тому вважається недійсним, то такі посилання захисника в даному випадку є неспроможними.

Так, положеннями ст. 266 КУпАП передбачається, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. В Інструкції зазначається, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Отже, метою доставки водіїв транспортних засобів, які виявили намір проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, не пізніше ніж протягом двох годин є забезпечення достовірності результатів такого огляду.

З відеозапису події вбачається, що після виявлення працівниками поліції у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, поведінка останнього протягом тривалого часу не відповідала обстановці, зокрема ОСОБА_1 вказуючи про те, що вживав алкоголь вважав безглуздим проходження огляду на стан сп`яніння, неодноразово то відмовлявся, то погоджувався пройти такий огляд. При цьому, окрім відеозапису така поведінка також підтверджується і рапортом інспектора УПП у Київській області ДПП лейтенантом поліції Лосенком О., відповідно до яких, ОСОБА_1 намагався та надав неправомірну вигоду працівникам поліції, внаслідок чого поліцейськими було викликано слідчо-оперативну групу, яка зафіксувала дані обставини. Після надання згоди на проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest», такий огляд протягом тривалого часу пройти не зміг і лише о 00 год. 38 хв. виявив намір проходження огляду в закладі охорони здоров`я, який був проведений лікарем-наркологом о 01 год 15 хв. Під час проведення огляду лікарем, відповідно до Інструкції та Порядку перевірялась поведінка ОСОБА_1 , стан свідомості, орієнтування на місці, у часі та власній особистості, мовна здатність, вегетативно-судинні реакції, зіниці, рухова сфера (в тому числі в позі Ромберга), а також було застосовано спеціальний технічний засіб, результат якого показав 2,10 проміле (при допустимих 0,2). За результатами візуальної діагностики, опитування ОСОБА_1 та результатами спеціального технічного засобу, лікарем був зроблений висновок щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. З огляду на наведене, підстав ставити під сумнів достовірність результатів огляду ОСОБА_1 , у суду апеляційної інстанції не має. Таким чином, посилання захисника про недійсність результатів проведеного огляду, в даному випадку, на переконання суду апеляційної інстанції, є неспроможними.

Твердження апелянта про не роз`яснення працівниками поліції процесуальних прав ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу, і спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №443102 від 18.06.2023, відповідно до якого ОСОБА_1 були роз`яснені його права, передбачені ст.268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, та в якому ОСОБА_1 в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказав про незгоду з висновком.

Відтак, будь - якого неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

Висновок судді місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим та базується на комплексі доказів, досліджених судом першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи, а тому доводи апеляційної скарги захисника в цій частині є неспроможними.

При цьому, слід зазначити про обґрунтованість доводів апеляційної скарги захисника в тій частині, що суд безпідставно зазначив в оскаржуваній постанові про неявку ОСОБА_1 в судове засідання, адже, як свідчить журнал судового засідання, так і технічний запис судового засідання, як сам ОСОБА_1 , так і його захисник були присутні в судовому засіданні 25.07.2023 року надавали пояснення по справі. Разом з тим, невірне зазначення таких відомостей у постанові суду не є підставою для її скасування та закриття провадження у справі, про що прохав в апеляційній скарзі захисник.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 25.07.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Клопотання адвоката Харчука О.П. задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 25.07.2023.

Апеляційну скаргу адвоката Харчука О.П. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду м. Києва від 25.07.2023, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал