Справа № 748/2368/23 Головуючий у 1 інстанції Кухта В. О.
Провадження № 33/4823/597/23
Категорія - ч.3 ст.126 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2023 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 липня 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 13 червня 2023 року о 15 год. 25 хв., на 7 км автодороги «Чернігів - Пакуль - КПП Славутич», Чернігівського району, керував автомобілем марки «ВАЗ-2111», д.н.з. НОМЕР_1 , маючи тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, згідно з постановою ВП №35258891 від 19.02.2019 року Козелецького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, чим порушив вимоги п.2.1 «а» Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження по справі, за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення. Зазначає, що заборгованість по аліментах не погашає, оскільки дружина витрачає кошти не на неповнолітню дитину, а на свої особисті потреби. Вказує, що матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження факту, що йому було відомо про наявність тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, таких підтверджень органами поліції також надано не було. Оскільки він не знав про дані обмеження, встановлені ДВС, тому ненавмисно порушив заборону.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Пунктом 2.1 А Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч.ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частина 3 ст. 126 КУпАП, передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 160640 від 13.06.2023, ОСОБА_1 , 13 червня 2023 року о 15 год. 25 хв., на 7 км автодороги «Чернігів-Пакуль-КПП Славутич», Чернігівського району, керував автомобілем марки «ВАЗ 2111», д.н.з. НОМЕР_1 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами від 19.02.2019 року ВП № 35258891/34978909, чим порушив вимоги п.2.1 «а» ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.3 ст.126 КУпАП ( а.с.3).

При цьому, у даному протоколі, особисто в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення ОСОБА_1 написав «згоден».

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Факт скоєння ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:

- копією постанови старшого державного виконавця Козелецького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Мусієнка О.Г. від 19.02.2019 року, якою ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (а.с.4).

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 257136 від 13.06.2023 року, згідно якої ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1а Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП ( а.с.5).

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції; в ході перевірки документів водій не надав посвідчення водія, також було виявлено, що останній тимчасово обмежений в праві керування транспортними засобами, про що на нього склали протокол. Під час спілкування водій повідомив, що знає про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він не був обізнаний про наявність постанови державного виконавця, якою його було обмежено в праві керувати транспортними засобами, спростовується відеозаписом та не підтверджується іншими матеріалами даної справи, та більш того сам факт керування транспортним засобом при встановленому тимчасовому обмеженні у здійсненні такого права є самостійним складом правопорушення, за що передбачено адміністративну відповідальність.

Відтак, доводи ОСОБА_1 про відсутність події та складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання ним уникнути установленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом, будучи тимчасово обмеженим у праві керування, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.3 ст.126 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

СуддяВ. М. Заболотний