ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/192/23 Номер провадження 33/814/1346/23Головуючий у 1-й інстанції Бєссонова Т.Д. Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Нізельковська Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 травня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, працюючий приватним підприємцем, є особою з інвалідність ІІ групи, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановою судді Волик Р.І. визнаний винуватим в тому, що він 25.11.2022 року, о 15.15 год., по вул.П`ятикопа, 26, в м.Лубни Полтавської області, керував автомобілем „Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

В апеляційній скарзі, із внесеними до неї доповненнями, ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Перебування в стані алкогольного сп`яніння заперечує та вказує, що прибув до закладу охорони здоров`я, із заїздом до спеціального боксу для автомобілів ЕМД, у зв`язку із госпіталізацією його матері.

При цьому, працівники поліції автомобіль не зупиняли, а коли до нього підійшов поліцейський, він перебував на відстані 50-70 метрів від транспортного засобу та рухався в напрямку кардіологічного відділення лікарні.

Від проходження огляду не відмовлявся, однак, з огляду на виниклий конфлікт із ОСОБА_2 , який виявився заступником головного лікаря медичної установи, просив відібрати біологічні зразки для подальшого проведення лабораторних досліджень. Однак, працівники поліції наполягали на проведенні огляду лише за допомогою спеціального технічного засобу „драгер.

Під час складення протоколу поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 передбачені законом права та обов`язки, не надали можливості скористатися послугами адвоката, чим порушили його право на захист.

Наявний в матеріалах справи відеозапис не в повній мірі відображає обставин події, оскільки складається із фрагментів, які могли бути оброблені, а тому не являється належним доказом.

Захисник Коряк А.В. та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час слухання, в судове засідання не з`явились. Просили розгляд провадження провести за їхньої відсутності.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду вказаних вимог закону дотримався та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. Висновок судді ґрунтується на об`єктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.

Диспозиція ч.1 ст.130 КпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджується Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №399 від 25.11.2022 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 25.11.2022 року.

Відповідно до наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівники поліції виявили у водія транспортного засобу „Mazda 3 ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння. На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу ОСОБА_1 пояснив, що не довіряє вказаному методу дослідження та просив працівників поліції виписати направлення для проведення огляду у лікаря-нарколога. Після супроводження ОСОБА_1 до лікаря, йому було запропоновано пройти огляд із застосуванням газоаналізатора „драгер, однак він наполягав на відібранні у нього зразків біологічного середовища, а саме крові, для проведення відповідного лабораторного дослідження. При цьому, ОСОБА_1 намагався всіляко уникнути проведення лікарем його зовнішнього та клінічного огляду.

Із цього відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 хоча на словах і погоджується з проходженням огляду, однак, всіляко ухиляється від його проведення. Тому поведінку місцевий суд правильно оцінив як відмову від проходження огляду.

Безпідставними є і доводи про те, що ОСОБА_1 автомобілем не керував, оскільки відповідно до переглянутого відеозапису, за кермом транспортного засобу „Mazda 3, який заїхав до спеціального боксу для автомобілів ЕМД, було виявлено саме водія ОСОБА_1 який згодом вийшов із салону автомобіля з боку передніх водійських дверцят. При цьому особу водія було перевірено працівниками поліції, яким ОСОБА_1 надав відповідні документи на право керування транспортним засобом. При цьому, факт керування транспортним засобом не заперечував в поданій апеляційній скарзі і сам ОСОБА_1 , який підтвердив, що супроводжував на власному авто швидку медичну допомогу, яка госпіталізувала його матір, та самостійно під`їхав до приймального відділення закладу охорони здоров`я.

Відповідно до наявних в матеріалах справи пояснень свідка ОСОБА_3 , 25.11.2022 року він перебував не території Лубенської лікарні інтенсивного лікування, на територію якої заїхав транспортний засіб „Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, який рухався по дивній траєкторії. Вказане авто заїхало до боксу для прийому автомобілів швидкої допомоги. На зауваження водій транспортного засобу почав реагувати агресивно, висловлювався нецензурною лайкою. У вказаного водія були наявні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Після цього, намагався вжити дії щодо подальшого припинення руху автомобіля. Цим водієм виявився ОСОБА_1 .

Вказані обставини також підтвердив і свідок ОСОБА_2 , який пояснив, що став очевидцем того, як водій транспортного засобу „Mazda 3 ОСОБА_1 заїхав на територію закладу охорони здоров`я. У вказаного водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова). Після зауваження щодо неправомірного зупинення автомобіля, ОСОБА_1 почав поводити себе грубо та завдав одного удару рукою стиснутою в кулак в його обличчя. При цьому, в салоні транспортного засобу „Mazda 3 інших осіб не було.

Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки ці докази є об`єктивними, відповідають вимогам ст.251 КпАП України, узгоджуються між собою і нічим не спростовані.

Твердження ОСОБА_1 щодо порушення його прав, передбачених ст.268 КпАП України, є непереконливими. Своїми правами у відповідності до вимог ст.ст. 268, 271 КпАП України ОСОБА_1 міг скористатися під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції та запросити свого захисника.

Що стосується доводів апелянта про непроведення лікарем лабораторних досліджень, без яких не можна було встановити факт алкогольного сп`яніння, то такі доводи є необґрунтованими.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я від 09.11.2015 року №1452 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

З огляду на положення п.9 Розділу ІІІ Інструкції лабораторні дослідження в закладах охорони здоров`я проводяться із використанням вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, функціонування яких підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Використання лікарем спеціального технічного засобу „драгер, з урахуванням норм п.9 Розділу ІІІ Інструкції, і є одним із видів лабораторних досліджень, що проводяться з метою виявлення в особи стану алкогольного сп`яніння.

При цьому, всупереч твердженню ОСОБА_1 , відібрання у особи, що оглядається, біологічного матеріалу (зразку крові) для визначення стану алкогольного сп`яніння не є обов`язковим.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він бажав пройти огляд на стан сп`яніння, але просив зробити лише один конкретний вид обстеження, не свідчать про помилковість висновку місцевого суду.

Так, огляд проводився уповноваженою особою, яка на власний розсуд, керуючись відповідними нормативними актами, визначала обсяг і методи дослідження. Відмова ОСОБА_1 від проходження цих досліджень є відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння.

Посилання апелянта про те, що відеозапис неналежний доказ, є неогрунтованими.

Відповідно до ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ніхто не заперечує, що на відео зображений саме ОСОБА_1 , транспортний засіб „Mazda 3, місце, час, пора року, обставини події відповідають обставинам даної справи. Відеозапис наданий уповноваженими особами СРПП Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, в зв`язку з розглядом даної справи в суді першої інстанції, про що було зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення складено у відповідності до вимог ст.256 КпАП України уповноваженою на те особою. Фактичні обставини правопорушення конкретизовано, викладено вірно і в правильній формі, вказано всю необхідну інформацію. Під час складання протоколу істотних порушень, що тягли б за собою визнання доказів недопустимими, працівниками поліції допущено не було.

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 про його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КпАП України та повідомлено про місце, дату та час розгляду справи, про що свідчить його особистий підпис у відповідній графі.

Тому посилання щодо недоведеності вини ОСОБА_1 , а також допущення порушень в ході складання протоколу та розгляду справи в місцевому суді є надуманими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задовольнити, а постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 травня 2023 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л.В. Нізельковська