ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 624/764/23 Головуючий суддя І інстанції Крапівка Т.В.
Апеляційне провадження № 33/818/966/23 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.184 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

захисника - Пономарьова Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника Пономарьова Є.О. на постанову судді Кегичівського районного суду Харківської області від 15 серпня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Кегичівського районного суду Харківської області від 15.08.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Шевченко, Казахстан, громадянку України, з вищою освітою, заміжню, яка має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, матір-виховательку, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, та накладено на неї стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 850,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 16.07.2023 року не виконувала свої батьківські обов`язки стосовно своїх прийомних дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які 16.07.2023 року близько 07-20 години пішли з місця мешкання в невідомому напрямку.

Ці дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник Пономарьов Є.О. просить постанову Кегичівського районного суду Харківської області від 15.08.2023 року скасувати, ухваливши нову постанову, якою провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Свої апеляційні вимоги захисник обґрунтовує тим, що у сім`ї ОСОБА_4 створені всі умови для навчання, діти забезпечені планшетами в достатній кількості та доступом до мережі Інтернет, в помешканні у достатній кількості наявні настільні та розвиваючі ігри, батьки-вихователі приділяють належну увагу утриманню, навчанню та вихованню кожної дитини.

Апелянт зазначає, що дитячий будинок сімейного типу на базі сім`ї ОСОБА_4 створено розпорядженням голови Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області від 21.12.2020 р. №260, на їх утриманні та вихованні перебуває двоє власних неповнолітніх дітей та семеро вихованців з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Раніше до адміністративної відповідальності батьки-вихователі не притягувались. Сім`я ОСОБА_4 неодноразово перевірялась ОСОБА_5 у справах дітей Красноградської районної військової адміністрації та зауважень щодо порушення батьками-вихователями своїх обов`язків не надавалось.

Крім того, захисник Пономарьов Є.О. вказує на те, що ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в оскаржуваному судовому рішенні не зазначено формулювання того, які саме батьківські обов`язки не виконала ОСОБА_1 .

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явилися, але була належним чином повідомлені про дату та час судового розгляду, про що свідчить відомості довідки про доставлення судової повістки від 13.09.2023 року.

Крім того, 13.09.2023 року ОСОБА_1 додатково повідомлялися телефонограмою про дату, місце та час судового розгляду.

Клопотань про відкладення апеляційного розгляду від сторони захисту не надходило.

При цьому, до початку апеляційного розгляду захисник Пономарьов Є.О. повідомив суду, що процесуальна позиція сторони захисту узгоджена, у звязку з чим просив провадити судовий розгляд за відсутності ОСОБА_1 .

Належить також врахувати, що саме захисник Пономарьов Є.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Кегичівського районного суду Харківської області від 15.08.2023 року.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

У цьому контексті суд також звертає увагу , що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи , яка її подала , а неявка цієї особи в судове засідання, за умови, якщо вона була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи, не є перешкоджає судовому розгляду.

Отже, враховуючи зазначені обставини та позицію захисника Пономарьова Є.О., суд вирішив провадити апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 , яка була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи, з урахуванням наявних відомостей у матеріалах справи та доводів апеляційної скарги захисника.

Вислухавши доводи захисника Пономарьова Є.О., який підтримав свою апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги захисника, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 184 КУпАП.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом, згідно його апеляційної скарги, не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

При цьому належить врахувати те, що, оспорюючи висновки суду першої інстанції, захисник Пономарьов Є.О. не заявляв будь-яких клопотань про допит свідків у цій справі, в тому числі інспектора, який складав протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №874990 стосовно ОСОБА_1 .

Визнаючи ОСОБА_1 винною, суд першої інстанції послався на докази, а саме відомостями: протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №874990 від 14.08.2023 року (арк. 1); рапорту помічника чергового ВП №1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області Білик В.П. (а.с.6); копій письмових пояснень (а.с.7, 8, 9); копії розпорядження №260 від 21.12.2020 року про створення дитячого будинку сімейного типу (а.с.10-11); копії розпорядження про влаштування на виховання та проживання дітей (а.с.12-13); копії акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 03.07.2023 року (а.с.14); копій свідоцтва про народження (а.с.18, 19); копії паспорту (а.с.17); копій довідок (а.с.5, 20).

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №874990 від 14.08.2023 року, ОСОБА_1 16.07.2023 не виконувала свої батьківські обов`язки стосовно своїх прийомних дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які 16.07.2023 близько 07-20 години пішли з місця мешкання в невідомому напрямку, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Як зазначає захисник в своїй апеляційній скарзі, а також під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 не згодна з відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №874990 від 14.08.2023 року, але будь-яких зауважень щодо своєї незгоди з відомостями у відповідній графі цього протоколу не зазначала (а.с.1).

Крім того, з відомостей письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що остання підтвердила, що 16.07.2023 близько 07-20 години діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пішли в невідомому напрямку (а.с.7).

Згідно відомостей акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_4 від 03.07.2023 року, на даний час батьки-вихователі в недостатній мірі займаються вихованням, навчанням та розвитком вихованців, н приділяють належної уваги дітям-вихованцям. 02.07.2023 року в родині стався випадок зникнення ОСОБА_2 , якого знайшли працівники поліції о 14-00 год. на автошляху «Кегичівка-Шляхове». Дитина пояснила, що йшла до своєї попередньої родини. Увечері мати-вихованка вигнала з дому дівчат ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до сусідки. ОСОБА_8 були повернуті у ДПС (а.с.14).

В своїй апеляційній скарзі та під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення захисник Пономарьов Є.О. зазначив, що в акті обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_4 від 03.07.2023 року викладені недостовірні відомості.

При цьому, суд бере до уваги, що незважаючи на незгоду апелянта з відомостями вищезазначеного акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_4 від 03.07.2023 року, цей акт складений уповноваженими службовими особами, але ОСОБА_1 та її захисник Пономарьов Є.О. не скористалися своїм процесуальним правом та не оскаржували дії цих осіб в порядку передбаченому чинним законодавством, тобто сторона захисту не зверталася до суду адміністративної юрисдикції із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталася зі скаргою на дії працівників ССДС Кегичівської селищної ради Харківської області до відповідних вищих посадових осіб, з метою ініціювання службової перевірки, хоча мали для цього достатньо часу, а отже суб`єктивні твердження апелянта з цього приводу є необґрунтованими та суд не може взяти їх до уваги.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №874990 від 14.08.2023 року, письмових пояснень ОСОБА_1 та акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_4 від 03.07.2023 року, також підтверджується іншими письмовими доказами, зокрема відомостями:

- довідки слідчого СВ №2 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області, згідно якої, підстав для внесення відомостей до ЄРДР відсутні у зв`язку з чим матеріали, які зареєстровані в інформаційно-телекомунікаційній системі «ІТС ІПНП Національної поліції України» ВП №1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області № 1549 від 16.07.2023 року направлено начальнику СПД №1 ВП №1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області для подальшого їх розгляду (а.с.5);

- письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в яких останні зазначили, причиною того, що вони пішли з домоволодіння стало погане відношення до них іншої вихованки ОСОБА_9 (а.с.8, 9);

- рапорту помічника чергового ВП №1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області Білик В.П., з відомостей якого вбачається, що 16.07.2023 року о 08 год. 45 хв. надійшло повідомлення з служби «102» про те, що 16.07.2023 року о 07 год. 20 хв. в прийомній сім`ї зникли діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.6);

- копії розпорядження про влаштування на виховання та проживання дітей, в якому зокрема зазначено про влаштування дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_10 з 17.03.2023 року до дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_1 і ОСОБА_11 (а.с.12-13);

- копій свідоцтва про народження дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.18, 19);

- копії паспорту ОСОБА_1 (а.с.17).

З відомостей повідомлення начальника у служби у справах дітей Педаш В. №01-25/240 від 07.08.2023 року на ім`я начальника СПД №1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області (а.с.15) також вбачається, що індивідуальні плани дітей в родині ОСОБА_4 були переглянуті на Комісії з питань захисту прав дитини Красноградської районної державної адміністрації 27.07.2023 року (протокол №7 від 27.107.2023 року) та у відповідні розділи були додані рекомендації батькам-вихователям, у тому числі, звернутися до Інклюзивно-ресурсного центру для проходження психолого-педагогічної оцінки розвитку вище вказаних дітей для виявлення можливих індивідуальних особливостей, та у разі їх встановлення, отримати фахову допомогу та рекомендації спеціалістів щодо корекції виховного процесу цих вихованців, рекомендовано проводити бесіди з психологом як дітям, так і батькам-вихователям, проводити виховні бесіди з фахівцями із соціальної роботи та працівниками поліції.

Так, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо. Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей. Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Об`єктом правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ст.184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

На думку апеляційного суду, твердження апелянта, що поведінка батьків-вихователів не була причиною для втечі дітей не приймаються до уваги апеляційним судом, оскільки діти потребують посиленої уваги з боку батьків або осіб, які їх замінюють.

Отже, в протоколі про адміністративне правопорушення та в оскаржуваній постанові в достатньому обсязі зазначено про факт, який можна розглядати як наслідок недостатнього виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків, внаслідок чого 16.07.2023 близько 07-20 години її діти-вихованці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пішли з місця мешкання в невідомому напрямку, яких в подальшому було знайдено працівниками поліції лише о 14-00 год. цього дня.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 була позбавлена процесуального права на захист, на переконання апеляційного суду, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки ОСОБА_1 була не обмежена в своїх процесуальних правах та особисто приймала участь під час судового розгляду в суді першої інстанції, під час якого не заявляла будь-яких клопотань.

Інші апеляційні доводи захисника є суб`єктивними та необґрунтованими, оскільки не підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган, (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, а саме невиконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання своїх прийомних дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Твердження апелянта, що додані до його апеляційної інстанції документи (звіт про стан утримання, навчання та виховання дітей в ДБСТ ЛЕОНОВИХ за 2022 рік, характеристика на матір-виховательку, копію розпорядження голови районної державної адміністрації про вилучення дітей №35 від 15.03.2023 року) спростовують висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, є суб`єктивними та безпідставними, оскільки ці документи безпосередньо не стосуються подій від 16.07.2023 року за цією справою.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Дослідивши зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 апеляційний суд визнає їх та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Пономарьова Є.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Кегичівського районного суду Харківської області від 15 серпня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков