Справа № 606/1544/23
П о с т а н о в а

і м е н е м У к р а ї н и

21 вересня 2023 року м. Теребовля

Суддя Теребовлянського районного суду Тернопільської області Марціцка І.Б., розглянувши матеріали справи по адміністративне правопорушення, які надійшли від відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, жительки АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №973464 від 02.08.2023 року, 14.07.2023 року близько о 16.00 год. ОСОБА_1 перебуваючи за місцем проживання голосно кричала, виражалася нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою своєму братові ОСОБА_2 , чим вчинила відносно нього домашнє насильство психологічного характеру, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Також відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 569819 від 02.08.2023 року, 14.07.2023 року близько о 14.30 год. ОСОБА_1 перебуваючи за місцем проживання голосно кричала, виражалася нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою своєму братові ОСОБА_2 , чим чинила моральний та психологічний тиск, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 будучи належними чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, будь яких клопотань не надала, у протоколах про адміністративне правопорушення надала письмові пояснення, відповідно до яких із змістом протоколів не згідна, заперечує факт сварки.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи надані пояснення та письмові матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Всупереч вказаній нормі в обох протоколах не зазначено обов`язкового елементу складу правопорушення наслідків, оскільки відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП настає тільки у випадку вчинення діяння психологічного характеру внаслідок яких могла бути завдана чи завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю.

Відповідно до п.4 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обовя`зок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проте, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 255 КУпАП не зібрано доказів, які б підтверджували факт вчинення нею домашнього насильства.

Долучено лише письмові пояснення ОСОБА_2 , в яких він повідомив, що 14.07.2023 року його сестра ОСОБА_3 вчинила конфлікт на побутових питаннях, в ході якого голосно кричала, виражалася нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, погрожувала кухонним ножем.

Натомість ОСОБА_1 надала письмові пояснення про те, що 14.07.2023 року між нею та братом дійсно виникла суперечка через неприязні відносини, оскільки брат зловживає алкогольними напоями, розмова була на підвищених тонах, будь-яких погроз не висловлювала.

Крім того, ОСОБА_4 надав письмові пояснення в яких зазначив, що 14.07.2023 року зателефонував на лінію 102, через те, що його син ОСОБА_5 висловлюється нецензурною лайкою, приїхали працівники поліції, склали відносно сина адміністративний протокол, винесли терміновий заборонний припис, після чого син продовжував ображати нецензурною лайкою, чинив моральний та психологічний тиск.

Таким чином, суддя вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували наявність обставин, передбачених диспозицією частини першої статті 173-2 КУпАП в діях ОСОБА_1 . Будь-які інші докази на підтвердження її вини у вчиненні адміністративного правопорушення в матеріалах справи відсутні, а в судовому засіданні не здобуто.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки мають застосовуватись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а суд не наділений повноваженням корегувати обвинувачення, а також збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, тому суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 173-2, 247, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя І.Б. Марціцка