КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 758/5482/22
провадження № 33/824/4413/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в складі судді Кирилюк Г.М.,

при секретарі Синявському Д. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Татунця Владислава Вікторовича на постанову Подільського районного суду м. Києва від 01 серпня 2022 року в складі судді Кітова О. В., в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 01 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп.

01.09.2023 захисник ОСОБА_1 - адвокат Татунець В. В. , в якій просить визнати причини пропуску строку на оскарження постанови суду поважними та поновити його. Постанову Подільського районного суду м. Києва від 01 серпня 2022 року скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи, з 24 лютого 2022 року він був членом добровольчих місцевих формувань територіальної оборони м. Києва, бере участь у діях, спрямованих на відсіч збройної агресії Російської Федерації проти України. Лише 29.08.2023 адвокат Татунець В. В. ознайомився з матеріалами справи та отримав відеозапис, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення серія АДД №068122 від 05.05.2022.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що працівниками патрульної поліції в порушення вимог ч. 3 ст. 35 Закону України "Про національну поліцію" не були обґрунтовані причини зупинки ОСОБА_1 , а тому вказана зупинка є безпідставною.

Відеозаписом зафіксовано, що член екіпажу, який перебував у службовому автомобілі на передньому правому сидінні показує вказівним пальцем на автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , та каже до члена екіпажу, що керує службовим транспортним засобом наступне: " Оцього зупиненому, пообщаємся, тільки хай трошки проїде".

Підійшовши до автомобіля, в порушення вимог ч.3 ст. 18 Закону України " Про національну поліцію" жоден з працівників патрульної поліції не назвав повністю своє прізвище, посаду та спеціальне звання.

На порушення ч. 4 ст. 34 Закону України "Про національну поліцію" підстава для проведення поверхневої перевірки речей або транспортного засобу ОСОБА_1 озвучена не була.

Вказане свідчить про упереджене ставлення працівників патрульної поліції до ОСОБА_1 .

Крім цього, працівниками патрульної поліції не здійснювалась повна відеофіксація всіх дій, які були вчинені. Відсутні відеопідтвердження того, що наркотичні речовини, які начебто поліцейські знайшли в автомобілі ОСОБА_1 , дійсно перебували у вказаному авто до моменту їх виявлення. Незрозуміло, чому знайдені працівниками поліції у авто ОСОБА_1 "наркотичні" речовини не були вилучені. На відео не зафіксовано факт вручення ОСОБА_1 направлення на огляд в заклад охорони здоров`я та протоколу про адміністративне правопорушення. Під час особистого огляду і огляду речей не були залучені поняті. Працівник поліції запевнив ОСОБА_1 у тому, що результати медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря не будуть в межах норми, йому не роз`яснили його права та обов`язки. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази відмови ОСОБА_1 від медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря.

Також зазначив, що суд першої інстанції в оскаржуваній постанові зазначив недостовірну інформацію щодо дати народження ОСОБА_1 та місця його проживання.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Татунець В. В. апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підтримав та просив їх задовольнити.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні під час винесення оскаржуваної постанови суди, доказів вручення останньому повістки про виклик до суду від 19.07.2022, а також доказів направлення йому постанови суду від 01.08.2022 матеріали справи не містять.

29.08.2023 адвокат Татунець В. В. ознайомився з матеріалами справи та 04.09.2023 подав апеляційну скаргу.

З огляду на причини, які слугували підставою для пропуску строку на апеляційне оскарження, з метою забезпечення права особи на апеляційне оскарження судового рішення в її справі, суд апеляційної інстанції вважає за можливе клопотання про поновлення пропущеного строку задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення і відомості, які відображені в ньому є лише одним із доказів, на підставі яких суд, в ході розгляду справи, встановлює наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення. При цьому, джерела доказів, перелік яких вказаний в ст. 251 КУпАП, дає можливість суду оцінити кожен з доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№068122, 05 травня 2022 року о 17 год.05 хв., в м. Києві, вул. Північно-Сирецька, 1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВMW, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: бліде обличчя, не чітка мова, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який є належним і допустимим доказом, та який свідчить про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З відеозапису, який містяться на DVD-диску, вбачається, що ОСОБА_1 в момент зупинки був водієм транспортного засобу. Причину зупинки його транспортного засобу обґрунтовано тим, що він не користувався пасками безпеки.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року за №1452/735 (надалі - Інструкція).

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 12 розділу II Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З аналізу норм ст. 266 КУпАП та вказаної Інструкції вбачається, що особу, в якої наявні ознаки наркотичного сп`яніння поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я є необґрунтованими.

Вказані доводи спростовуються даними відеозапису, відповідно до яких ОСОБА_1 на запитання працівника поліції чи буде він проходити огляд у лікаря-нарколога, повідомив, що два дня назад вживав наркотичні речовини, який сенс проходити огляд. На питань : " Значить відмовляєтесь?", відповів "Так".

Зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та підтверджує дії особи щодо відмови від проходження відповідного огляду.

Доказів здійснення працівниками поліції психологічного тиску щодо ОСОБА_1 або упередженого відношення під час складення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП матеріали справи не містять.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що поліцейським не було надано направлення з метою огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння, що свідчить про порушення процедури огляду.

Відповідно до пунктів 6-8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Аналіз вказаних норм свідчить, що поліцейським видається направлення для проходження огляду у разі згоди водія пройти огляд у відповідному закладі охорони здоров`я, куди водія зобов`язаний доставити поліцейський.

В даному випадку водій відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я.

ОСОБА_1 в повному обсязі реалізував свої права під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, в тому числі і правом на професійну правничу допомогу, а тому відсутність в матеріалах справи належних доказів його повідомлення про судове засідання, не роз`яснення йому прав на місці складення протоколу про адміністративне правопорушення не може слугувати достатньою підставою для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною.

Правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу, проведення особистого огляду і огляду речей, не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Помилкове зазначення в постанові суду першої інстанції даних про особу порушника не впливає на правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та може бути виправлено судом у передбачений законом процесуальний спосіб.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції і могли б слугувати підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення, апеляційна скарга не містить та при розгляді скарги апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд

постановив:

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Татунцю Владиславу Вікторовичу строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 01 серпня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Татунця Владислава Вікторовича залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 01 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Кирилюк Г. М.