Справа № 171/1967/23
Провадження № 3/177/1198/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 вересня 2023 року

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Суботіна С. А.

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від відділення поліції № 10 Криворізького районного управління поліції ГУНП у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зеленодольська Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого машиністом-обхідником котельного обладнання у Криворізькій ТЕС, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Криворізького районного суду Дніпропетровської області 12.09.2023, у порядку визначення підсудності, згідно з постановою Дніпровського Апеляційного суду від 31.08.2023 надійшли матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 930786 від 15.08.2023 зазначено, що ОСОБА_1 , 26.07.2023 о 15 год. 00 хв., знаходячись за адресою свого місця проживання: АДРЕСА_2 , учинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру, штовхав та ображав нецензурною лайкою, тим самим, порушив Закон України «Про протидію та запобіганню домашньому насильству».

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Указував, що проживає разом з матір`ю, оскільки вона досить похилого віку, має тяжкі захворювання. 26.07.2023 до них прийшов медичний працівник, щоб зробити матері ін`єкції. Коли він вийшов на вулицю, через деякий час до нього зателефонували працівники поліції та повідомили, що мати звернулася на лінію «102» із заявою про те, що, нібито, він застосував до неї фізичне та психологічне насильство. Чому матір телефонувала до поліції та повідомила про зазначені обставини, пояснити не міг, при цьому заперечував виникнення будь-яких конфліктів між ним та матір`ю як 26.07.2023, так і в будь-який інший час. До відповідальності притягається вперше, раніше подібних випадків не мав.

Потерпіла ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, до суду повторно не з`явилася.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суддя дійшов до наступного висновку.

Так, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 930786 від 15.08.2023, у якому викладені обставини вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП; рапорт про надходження повідомлення зі служби 102, згідно з яким, 26.07.2023 за адресою: АДРЕСА_2 син заявниці ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , у нетверезому стані б`є заявницю; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 26.07.2023 від ОСОБА_2 , де вона просить прийняти міри щодо її сина ОСОБА_1 , який 26.07.2023 вчинив відносно неї домашнє насильство; письмові пояснення ОСОБА_2 , у яких вона зазначає, що 26.07.2023 її син ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння ображав її нецензурною лайкою та штовхав її, чим завдав фізичної та психологічної шкоди; паспорт ОСОБА_1 .

Відповідно до п.п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 За Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

З матеріалів справи слідує, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпіла ОСОБА_2 є сином та матір`ю, тобто в контексті ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вони є суб`єктами, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Під психологічним насильством в сім`ї слід розуміти насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе, що завдає шкоду психічному здоров`ю.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Системний аналіз національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

За приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 категорично заперечував наявність будь-яких конфліктів між ним та його матір`ю, ОСОБА_2 . Стверджував, що матір не бив, не ображав, перебував на вулиці.

Потерпіла ОСОБА_2 до суду не з`явилася, застосування до неї як фізичного, так і психологічного насильства ОСОБА_1 не підтвердила. Також, доводи ОСОБА_1 перед судом не спростувала.

Окрім пояснень потерпілої ОСОБА_2 , інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять. Як не міститься даних про тілесні ушкодження, що нібито були завдані потерпілій, оскільки за медичною допомогою до лікаря потерпіла не зверталась та довідки про те, що у неї є тілесні ушкодження, у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, під час судового розгляду виникли обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, які, відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, тлумачаться на його користь.

ЄСПЛ у своїх рішеннях указує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Доказування, зокрема, має випливати з сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України»)

Відповідно до ст. 284 КУпАП, у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких умов, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що провадження в цій справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги застосування судом положень п. 1 ст. 247 КУпАП та закриття провадження в справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір у порядку ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 27, 40-1, 173-2 ч. 1, п. 1 ст. 247, 283, 284, 289 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку упродовж десяти днів з дня її винесення в установленому законом порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: