ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/5691/21 Номер провадження 33/814/427/23Головуючий у 1-й інстанції Кісь Д.П. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., з секретарем судового засідання Іваниною А.В., за участі адвоката Донця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Донця А.А. поданої в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2021 року ,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 гривень.

Згідно з постановою судді, 06 серпня 2021 року о 21 год. 45 хв. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10-є ПДР України, а саме - керував автомобілем «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 , та після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце за його участі за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 207-а вживав алкоголь, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Донець А.П. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді про визнання винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, суд першої інстанції безпосередньо не дослідив у судовому засіданні докази наявні у справі про адміністративне правопорушення та не обґрунтував належним чином свої висновки.

Вказує на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено невірний час його складання, що підтверджується наявним відеозаписом. Крім того, не зазначено заподіяну матеріальну шкоду. До протоколу про адміністративне правопорушення недодано схеми ДТП.

ОСОБА_1 не роз`яснено його права та обов`язки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Пояснення свідка ОСОБА_2 є неналежним та недопустимим доказом, оскільки у протоколі вказано про відсутність свідків, та його не було допитано безпосередньо у суді першої інстанції.

Відеозапис, який знаходиться у матеріалах справи не може вважатися оригіналом, оскільки не підписаний електронним цифровим підписом, а тому є недопустимим доказом.

Одночасно апелянт подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді посилаючись на відсутність ОСОБА_1 та його адвоката у судовому засіданні при прийнятті рішення у справі, та отримання відповідної копії постанови лише 09.11.2021 року.

Строк на апеляційне оскарження даної постанови вважається непропущеним, так як ОСОБА_1 та його адвокат не були присутніми при розгляді справи в суді першої інстанції, оскаржувану постанову вчасно не отримали, що позбавило їх можливості оскаржити її у строк, визначений ст. 294 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце судового розгляду, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду, у судове засідання Полтавського апеляційного суду не з`явився, оскільки проходить військову службу, щодо проведення апеляційного розгляду справи без участі ОСОБА_1 його адвокат Донець А.А. не заперечував, за таких обставин, вважаю за можливе судовий розгляд проводити без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши адвоката Донця А.А. в підтримку поданої апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції, порушено вищезазначені вимоги закону, належним чином не з`ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Диспозиція частини 4 статті 130 КУпАП визначає адміністративну відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Проте, всупереч вказаних вимог закону, суд першої інстанції не з`ясував всі обставини справи та розглянувши справу поверхово, та дійшов передчасного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Так, пунктом 2.10-є Правил дорожнього руху визначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

В свою чергу п.1.10 зазначених ПДР визначає, що дорожньо-транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

В ході апеляційного розгляду під час перевірки матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що у даному провадженні про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , з огляду технічних засобів відеозапису поліцейськими не можливо встановити наявність факту дорожньо-транспортної пригоди та обставини її вчинення, безпосередньо ОСОБА_1 судом не допитувався, позицію захисту не висловлював. Перевіркою, обставин на які посилається адвокат Донець А.А. під час апеляційного розгляду встановлено, що свідок ОСОБА_2 в ході судового розгляду також не допитувався про обставини справи. Крім того, в письмових показаннях свідка ОСОБА_2 вказано лише про пошкодження переднього колеса автомобіля за керуванням ОСОБА_1 без жодних посилань на скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з матеріалів справи механічні пошкодження отримав тільки транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 та який належить останньому. Відомостей про настання інших наслідків за статтею 124 КУпАП у виді пошкодження інших транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна матеріали справи не містять.

Більше того, в ході апеляційного розгляду справи встановлено, що постановою Полтавського апеляційного суду від 03 травня 2023 року скасовано постанову судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 21 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_1 , згідно якої останнього визнано невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та на підставі п.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі стосовно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд, дослідивши зібрані у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги вважає, що суддя першої інстанції дійшов не правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, оскільки з матеріалів справи неможливо встановити сам факт дорожньо-транспортної пригоди, час та місце її вчинення, інших доказів які б могли підтвердити його участь у вчиненому у матеріалах справи відсутні, тому відповідно його не може бути визнано винуватим за вживання алкоголю після ДТП, так як такий обов`язок щодо заборони водію вживати алкоголь, наркотики, а також лікарські препарати, виготовлені на їх основі до проведення медичного огляду, покладається на нього виключно в разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи належних доказів на підтвердження обставин, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення за ч.4 ст. 130 КУпАП на підтвердження вживання ОСОБА_1 алкоголю після ДТП апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підстав ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП за відсутністю події та складу цього адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Донця А.А. поданої в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко