Номер провадження: 33/813/1621/23
Номер справи місцевого суду: 521/2528/23
Головуючий у першій інстанції Черевко С. П.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши апеляційну скаргузахисника Казачука І.В. на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 25.05.2023 року щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рівне Тарутинського району Одеської області, громадянина України, працюючого водієм ТОВ «Транспортна компанія «Авто Асседо», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України,

встановив:

Оскарженою постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнаний винуватим за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481МК України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу марки «КІА СЕЕD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 країна реєстрації Литва, а також стягнуто судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Згідно з оскарженою постановою, 15.09.2022 року, о 20 год 34 хв, в зону митного контролю відділу митного оформлення №2 пункту пропуску «Табаки - Мирне» митного поста «Ізмаїл» Одеської митниці прибув вантажний автомобіль марки «VOLVO», vin. соd. № НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 , країна реєстрації Україна, та напівпричіп марки «RENDERS», vin. cоd. № НОМЕР_5 , державний номер НОМЕР_6 , країна реєстрації Україна, без вантажу, під керуванням водія, громадянина України ОСОБА_1 , який прямував з Молдови (м. Кагул) до України (м. Одеса).

Під час здійснення митного контролю та перевірки документів встановлено, що відповідно до інформації АСМО «Інспектор» розділу «Електронний журнал пасажирського пункту пропуску», за паспортними даними та датою народження громадянина України ОСОБА_1 наявна інформація щодо ввезення ним у попередніх періодах на митну територію України транспортного засобу, по якому відсутні відомості щодо подальшого вивезення, а саме: 18.01.2022 громадянин України ОСОБА_1 ввіз на митну територію Україну легковий автомобіль марки «КІА СЕЕD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , країна реєстрації Литва, кузов № НОМЕР_2 , в митному режимі «тимчасове ввезення до 60 днів», з метою особистого користування, через пункт пропуску «Устилуг- Зосин» митного поста «Устилуг» Волинської митниці.

Згідно баз даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби автомобіль марки «КІА СЕЕD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , країна реєстрації Литва, кузов № НОМЕР_2 , ввезено на митну територію України 18.01.2022 та станом на 15.09.2022 не вивезено.

Також була проведена перевірка згідно розділу «Автотранспортні засоби» бази даних ЄАІС Держмитслужби, відповідно до якої відсутня інформація про оформлення автомобіля марки «КІА СЕЕD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , країна реєстрації Литва, кузов № НОМЕР_2 , в будь-який інший митний режим чи оформлення на нього будь-яких митних документів.

В розділі «Заяви підприємств та осіб» програми АСМО «Інспектор» відсутня інформація щодо звернення громадянина України ОСОБА_1 до митних органів України з приводу продовження терміну перебування будь-яких транспортних засобів на митній території України в період з 18.01.2022 по теперішній час.

Таким чином, ОСОБА_1 перевищив встановлений статтею 380 Митного кодексу України строк тимчасового ввезення транспортного засобу - автомобіль марки «КІА СЕЕD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , країна реєстрації Литва, кузов № НОМЕР_2 більше ніж на тридцять діб.

Згідно інформації ТОВ «Експоцентр Одеса» від 10.10.2022 року №0408-inf, вартість автомобіля марки «КІА СЕЕD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 країна реєстрації Литва, складає 260000 (двісті шістдесят тисяч) гривень.

Не погоджуючись з постановою, захисник Казачук І.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та постановити нову, якою справу закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, оскільки останній не зміг виконати зобов`язання по вивезенню автомобіля через введений по всій території України воєнний стан, який триває до тепер. Вільне переміщення через державний кордон України громадян України чоловічої статі призивного віку обмежений, а тому ОСОБА_1 фізично не міг вивезти транспортний засіб у встановлений 60-ти денний строк. Захисник наполягає на тому, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до митних органів із заявою про обставини непереборної сили, до яких відповідно до Листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 відносяться воєнний стан, а тому умислу на не вивезення транспортного засобу у ОСОБА_1 не було. Крім того, на офіційній сторінці соціальної мережі «Facebook» Державної митної служби було розміщено повідомлення про те, що митними органами зупинено/продовжено відповідні строки тимчасового ввезення транспортних засобів, терміни зворотного вивезення яких було визначено на період після 24.02.2023 року.

Крім того, захисник просив поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки вперше ним була подана апеляційна скарга також з пропуском строку у зв`язку з отриманням копії судового рішення лише 16.06.2023 року, одна вона була повернута апеляційним судом у зв`язку з не долученням повноважень захисника. Після усунення недоліків первісної апеляційної скарги, захисник повторно звернувся до апеляційного суду, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови районного суду у зв`язку з поважністю причин пропуску на звернення з апеляційною скаргою.

Судовий розгляд в апеляційному суді проведено за відсутністю учасників судового розгляду, оскільки останні надіслали до суду клопотання про здійснення судового розгляду апеляційної скарги захисника Казачука І.В. за їх відсутності.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі можливі та необхідні умови для реалізації прав учасників на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Що стосується клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Як вбачається з матеріалів судової справи, захисник Казачук І.В. та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не приймали участь в розгляді справи в суді першої інстанції. Копію судового рішення від 25.05.2023 року отримана захисником 16.06.2023 року. Вперше з апеляційною скаргою захисник звернувся 19.06.2023 року через систему «Електронний суд», в якій просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду від 25.05.2023 року. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.07.2023 року зазначена апеляційна скарга була повернула захиснику в зв`язку з не долученням документів, які підтверджують його повноваження на подання апеляційної скарги.

Повторно, 16.08.2023 року, захисник Казачук І.В. звернувся з апеляційною скаргою через систему «Електронний суд», в якій усунув недоліки первинної апеляційної скарги та просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду від 25.05.2023 року.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити захиснику Казачуку І.В. право на доступ до правосуддя.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови судді районного суду, апеляційним судом встановлено таке.

Статтею 487 Митного кодексу України (далі МК) передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Положеннями ч. 1 ст. 486 МК передбачено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ч.1 ст.495 МК доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до вимог ст.ст. 486, 489 МК, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржена постанова є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог МК та КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Приймаючи рішення по справі, місцевий суд вірно встановив обставини правопорушення та на законних підставах визнав ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, підтверджується: протоколом про порушення митних правил №1131/50000/22 від 15.09.2022 року, доповідною запискою, копією паспорту, копією витягу з бази даних, довідкою про оцінку, які були досліджені судом першої інстанції та перевірені апеляційним судом.

При цьому, захисником в судовому засіданні не зазначено щодо будь-яких порушень у долучених до матеріалів справи митницею документів, або зазначення в них невірних чи неточних даних.

Відповідно до ч.6 ст.481 МК, законом передбачено адміністративну відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування

Відповідно до ст. 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Абзацом п`ятим частини четвертої статті 380 МК визначено, що громадяни-резиденти, які перебувають на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном, мають право тимчасово ввозити на митну територію України під письмове зобов`язання про зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, один транспортний засіб особистого користування, що класифікується за товарною позицією 8703 (крім товарної підпозиції 8703 10) згідно з УКТ ЗЕД, та причіп до нього, що класифікується за товарною підпозицією 8716 10 згідно з УКТ ЗЕД (за умови ввезення разом із транспортним засобом), на строк, що не перевищує 60 днів протягом одного календарного року (який може бути як безперервним, так і з перервами), без сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Зазначені транспортні засоби можуть бути тимчасово ввезені на митну територію України за умови подання митному органу документів, що підтверджують право власності громадянина на такі транспортні засоби та їх реєстрацію на території відповідної країни.

Відповідно до ч.ч. 6, 7, 8 ст. 380 МК тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. У разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання митним органам власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування. Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим знищення або руйнування. Транспортні засоби особистого користування, тимчасово ввезені на митну територію України громадянами більш як на 30 діб, підлягають державній реєстрації. Порядок державної реєстрації транспортних засобів особистого користування, тимчасово ввезених на митну територію України громадянами, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Проте, МК України передбачає і обставини, за яких особою, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть бути не вивезені у встановлений строк, але за дотриманням відповідних зобов`язань.

Так, абзацом 4 частини 4 статті 380 МК передбачено, що строки, передбачені абзацами першим, другим, третім та п`ятим цієї частини, можуть бути продовжені митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Частиною 1 статті 460 МК визначено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, 18.01.2022 року, громадянин України ОСОБА_1 ввіз на митну територію Україну легковий автомобіль марки «КІА СЕЕD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , країна реєстрації Литва, кузов № НОМЕР_2 , в митному режимі «тимчасове ввезення до 60 днів», з метою особистого користування, через пункт пропуску «Устилуг- Зосин» митного поста «Устилуг» Волинської митниці та станом на 15.09.2022 року не вивіз вказаний транспортний засіб з митної території України.

Строк тимчасового ввезення легкового автомобілю марки «КІА СЕЕD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , країна реєстрації Литва спливав 18.03.2022 року.

Апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги захисника з приводу повідомлення ОСОБА_1 до Одеської митниці щодо продовження терміну перебування вище зазначеного транспортного засобу на території України, оскільки відповідно до долученого захисником копії першого звернення ОСОБА_2 від 30.08.2022 року, останній просив роз`яснити йому порядок та можливість вивезення транспортного засобу «КІА СЕЕD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , країна реєстрації Литва. При цьому, таке повідомлення було направлено останнім після спливу більше ніж п`яти місяців з граничного строку спливу (60 днів) перебування транспортного засобу на митній території України, а не до його завершення (а.с. 41-42). Крім того, у вказаному зверненні ОСОБА_2 не просив митний орган продовжити термін перебування транспортного засобу на митній території України.

Друге звернення ОСОБА_2 подав до Одеської митниці Держмитслужби 12.09.2022 року та вже у вказаному зверненні просив про продовження терміну перебування транспортного засобу на митній території України, та вказаний строк на звернення, як і в першому випадку був ОСОБА_2 пропущений (а.с. 35-37).

Відсутність відомостей станом на 15.09.2022 року (на час складення протоколу про порушення митних правил №1131/50000/22) про продовження терміну перебування транспортного засобу на митній території України, на що посилається захисник в апеляційній скарзі, вказує лише на те, що як перше, так і друге звернення ОСОБА_2 до митного органу було подано після завершення строку тимчасового ввезення транспортного засобу, терміном більше ніж п`ять місяців, що фактично формує склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК.

Посилання захисника на наявність відомостей на офіційній сторінці соціальної мережі «Facebook» Державної митної служби, на якій було розміщено повідомлення про те, що митними органами зупинено/продовжено відповідні строки тимчасового ввезення транспортних засобів, терміни зворотного вивезення яких було визначено на період після 24.02.2023 року, апеляційний суд оцінює критично, оскільки, відповідно до долученої захисником копії скріншоту інформації Волинської митниці Держмитслужби України, відомості стосувались зворотного вивезення авто на єврономерах, тимчасово ввезених нерезидентами з консульським обліком, що жодного відношення до ОСОБА_1 не має, оскільки останній є громадянином України, тобто резидентом.

Так, підпунктом «в» пункту 33 частини 1 статті 4 МК України визначено, що нерезиденти це фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України.

В свою чергу, підпунктом «в» пункту 50 частини 1 статті 4 МК України резидентами є фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

Як вбачається із долученої до справи про адміністративне правопорушення копії паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_7 ОСОБА_1 взятий на тимчасовий консульський облік в Посольстві України в Литовській Республіці (а.с. 6).

Водночас із долученої до справи митної декларації від 15.09.2022 року, на час перетину ОСОБА_1 митного кордону України (за напрямком з Республіки Молдова до Республіки України на вантажному транспортному засобі), останнім в п.1 «Відомості про особу» зазначено країну постійного проживання «Україна», що останнім підтверджено особистим підписом, з огляду на що ОСОБА_2 є громадянином-резидентом України та відомості, на які посилався захисник в апеляційній скарзі, не стосуються останнього (а.с.8).

Крім того, апеляційний суд бере до уваги Лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, яким військову агресію РФ проти України, що стала підставою для введення з 24.02.2022 року воєнного стану, визнано обставинами дії непереборної сили, які діють до офіційного їх закінчення. Однак, зазначені обставини не призводять до автоматичного звільнення від відповідальності щодо невиконання зобов`язань.

Приписами ст. 192 МК передбачено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Відповідно до «Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявлено митного режиму» якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Дії обставин непереборної сили, які завадили ОСОБА_2 звернутись до митного органу до спливу строку тимчасового ввезення 60 днів, в тому числі і з введеним на території України з 24.02.2022 року воєнного стану, матеріали справи не містять та до апеляційної скарги не долучені. Натомість захисником долучені звернення ОСОБА_2 , які подані після спливу строку тимчасового ввезення, та які саме обставини непереборної сили завадили йому звернутись вчасно до митного органу із заявою та документальним підтвердженням таких обставин, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК.

Захисник в апеляційній скарзі не порушував питання щодо суворості накладення стягнення, а оскаржував сам факт притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 .

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 380, 458, 481, 486, 489, 495 Митного кодексу України, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Поновити захиснику Казачуку І.В. строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 25.05.2023 року.

Апеляційну скаргу захисника Казачука І.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 25.05.2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнано винуватим за ч.6 ст.481 МК України залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський