ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/1305/22 Головуючий 1 інстанції Федорова О.В.
Провадження № 33/818/688/23 Суддя суду апеляційної інстанції Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Ковері Р.М., без участі особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з участю його захисника Палагіної Ю.В., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові, справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника на постанову Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.06.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.06.2023 року

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 (тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 (двадцять) коп. на користь держави.

З постанови Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.06.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 16.11.2022 р. о 23 год. 50 хв. в м.Харкові по Салтівському Шосе, 256, керував транспортним засобом Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «DRAGER» або в закладі охорони здоров`я КНП «ХОР ОНД» у лікаря-нарколога, водій відмовився в присутності двох свідків.

Діями ОСОБА_1 порушено вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №223956 від 17.11.2022, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На вказану постанову захисник правопорушника адвокат Палагіна Ю.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.06.2023 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що не згодна з постановою суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права.

Вказує, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення з огляду на наступне. З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння, що і було поставлено у вину ОСОБА_1 . Лише при наявності факту керування транспортним засобом поліцейський може скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, вчинене у формі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Посилається на п.27 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у якому зазначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа

транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, наводить рішення ВС у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.02.2019 р. №404/4467/16-а і вказує, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Робить висновок, що знаходження особи в нетверезому стані за кермом транспортного засобу, який знаходиться в нерухомому стані не є доказом вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки саме перебування на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом незалежно від ввімкненого двигуна.

Захисник наголошує, що на долученому відеозаписі з нагрудної камери поліцейського видно, що ОСОБА_1 неодноразово наголошував на тому, що транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не керував, а просто вийшов до автомобіля, який був припаркований на подвір`ї його будинку, без наміру куди-небудь виїжджати. При цього ОСОБА_1 визнає, що вживав того дня спиртне, але після керування транспортним засобом, який був залишений на парковці до наступного дня, а тому він не був водієм та не зобов`язаний проходити огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейських. Крім того, матеріали справи не містять жодного достовірного доказу, який би вказував на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Зазначає, що відеозапис, який долучено до матеріалів справи розпочинається 17.11.2022 р. о 01:23:53 в той час як протокол серії ААД №223956 від 17.11.2022 р. було вже складено о 00 год. 50 хв. Таким чином, долучений відеозапис не має взагалі ніякого відношення до складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Окремо зупиняється на факті відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. З аналізу долученого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а лише вимагав забезпечити йому право на захист та залучити належних свідків.

Крім того, зазначає, що матеріали справи не містять моменту коли та як патруль поліції під`їхав до місця, де у кінцевому результаті був складений протокол. Так само немає доказів на підтвердження законності підстав зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР.

На підставі вищевикладеного захисник вказує, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

У судове засідання з`явилась захисник правопорушника адвокат Палагіна Ю.В.Вона підтримала свою апеляційну скаргу і просила її задовольнити. ОСОБА_1 про дату та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, проте у судове засідання не з`явився.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст.268, 294 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності правопорушника.

У судовому засіданні захисник просила звернути увагу на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а розпивав напої в машині, щоб не засмучувати матір вдома, а протокол про адміністративне правопорушення був складений до того як був проведений так званий огляд на стан сп`яніння.

ОСОБА_2 надала суду для ознайомлення копію адвокатського запиту до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції та відповідь на нього. За результатами розгляду адвокатського запиту встановлено, що стосовно ОСОБА_1 було складено протокол серії ААД №223956 від 17.11.2022 р. На підставі ст.221 КУпАП вищевказаний протокол разом з усіма додатками та відеозаписами направлено до Фрунзенського районного суду м.Харкова для прийняття рішення.

Основним аргументом захисника є те, що відсутні належні докази, які підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №223956 від 17.11.2022 р., взяв до уваги направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.11.2022 р. до КНП ХОР «ОНД», з якого вбачається, що огляд на стан сп`яніння не проводився, покази свідків, викликаних у судове засідання та відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника правопорушника, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, приходить до висновку, щопостанову Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.06.2023 рокупотрібно залишити без змін, апеляційну скаргу необхіднозалишити без задоволення, виходячи з наступного.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Поряд з цим, відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За ст.130 КУпАП відповідальність несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Захисником вірно зазначено, що якщо безпосередньо уповноваженою особою не було встановлено сам факт керування особою транспортним засобом, то подальша вимога співробітника поліції до даної особи пройти огляд на стан сп`яніння, носить неправомірний характер. Однак доводи захисника про те, що у даному випадку був відсутній факт керування транспортним засобом спростовується доказами, які наявні в матеріалах справи.

Відтак вбачається, що наряд поліції, патрулюючи по Немишлянському району м.Харкова, побачив громадян, які порушували комендантську годину. Під час спілкування було з`ясовано, що ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1 та допустив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_2 , однак пошкодження були незначні, тому власник другого транспортного засобу від претензій відмовився.

Таким чином, ОСОБА_1 здійснив керування транспортним засобом, що також підтверджується поясненнями свідків. Так, свідок ОСОБА_3 зазначив, що вночі 16.11.2022 р. о 23:53 спрацювала сигналізація на автомобілі Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_2 , останній вийшов із будинку та побачив, що транспортний засіб Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 покинула нетвереза людина.

Аналогічні пояснення надав свідок ОСОБА_4 та пояснив, що перебував у гостях у свого друга, а приблизно о 23:50 почув, що в автомобілі спрацювала сигналізація, визирнувши у вікно, побачив, що автомобіль Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1 , здаючи назад, зачепив припаркований автомобіль Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_2 , після чого із-за керма вийшов чоловік, який почав оглядати пошкодження. Через деяких час ОСОБА_4 вийшов на вулицю та під час спілкування з поліцією дізнався, що за кермом автомобіля Toyota Corolla був ОСОБА_1 , а також, на його думку, він був п`яний.

Так, під час перегляду відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського в порядку підготовки до апеляційного розгляду, встановлено, що ОСОБА_1 плутається в показаннях, оскільки спочатку зазначає, що транспортним засобом не керував та навіть ключ в замок запалювання не вставляв, однак потім зазначає, що сідав у машину грітися, бо схопило серце. Крім того, поліцейські зазначають, що двигун ще теплий та обговорюють ситуацію при якій ОСОБА_1 хотів пропустити інший транспортний засіб, тому здавав назад і зіткнувся з Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_2 .

Таким чином версію ОСОБА_1 щодо обставин справи, викладених ним в тому, що він не керував транспортним засобом, суд сприймає як вигадану з метою уникнення відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандарт, лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п.7 цієї Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Відповідно до п.3 Розділу І цієї Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови.

З чого слідує, що працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному в Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає за необхідне наголосити, що протокол за ч.1 ст.130 КУпАП складався саме внаслідок відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Останнє пояснюється тим, що поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції давала підстави вважати, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Працівники поліції, керуючись п.2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відмова від проходження огляду також була зафіксована на відео з нагрудної камери поліцейського, де патруль безперестанку пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_1 неодноразово зазначає, що відмовляється. При цьому, ОСОБА_1 визнає, що дві години поспіль він розпивав алкогольні напої, тобто перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на те, що факт керування транспортним засобом доведений та не спростований, то ОСОБА_1 , як водій, не мав підстав для відмови на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що способами, визначеними чинним законодавством, зокрема, звернення з дисциплінарною скаргою до керівництва поліції для проведення службової перевірки або до правоохоронних органів, в порядку КПК України, а також до суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями, ОСОБА_1 не звертався. Внаслідок цього, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції.

Враховуючи викладене, доводи апелянта щодо відсутності в матеріалах справи доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не знайшли свого підтвердження. Навпаки всі зібрані докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст.251 КУпАП.

Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

З відеозапису з нагрудної камери вбачається, що поліцейські декілька разів давали можливість ОСОБА_1 зателефонувати адвокату, однак останній так і не звернувся за правовою допомогою, можливо тому, що подія відбувалася вночі, а станом на листопад 2022 року комендантська година в Харкові та Харківській області діяла з 22:00 до 6:00. Саме це спростовує доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не роз`яснили права у відповідності до ст.268 КУпАПта не запропонували скористатися послугами адвоката для захисту його прав.

Всі інші доводи правопорушника та його захисника не знаходять свого підтвердження і спростовуються доказами, які наявні в матеріалах справи.

Важливо наголосити, що низка рішень ЄСПЛ дійсно містить, розвиває та удосконалює підхід до обґрунтованості (вмотивованості) судових рішень.

До того ж, у пункті 34 рішення у справі «Шкіря проти України» (заява № 30850/11) ЄСПЛ повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватися виключно з огляду на обставини справи (див., наприклад, рішення у справах «Гарсія Руіз проти Іспанії» [ВП] (Garcia Ruiz v. Spain) [GC], заява № 30544/96, пункт 26, ЄСПЛ 1999-I, «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 25, від 18 липня 2006 року, «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява № 22750/02, пункти 42-47, від 15 листопада 2007року, та «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява №5231/04, пункти 18 і 19, від 07 жовтня 2010 року).

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, застосоване до ОСОБА_1 є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень і таким що відповідає характеру вчиненого правопорушення, меті адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху та правильно притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності і його посилання на невідповідність висновків судді обставинам справи є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.06.2023 рокупо справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника, залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст.294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського Апеляційного суду О.М.Курило