ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1395/23 Справа № 211/3954/22 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Сергієнка Д.М. який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2023 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 536 гривень 80 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови 29 вересня 2022 року о 21-24 годині, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, по вул. Літке, б. 11, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Touareg д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано на нагрудні відео реєстратори 475178 та 475179. Факт руху зафіксовано на відео реєстратор Ксіомі.

Постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладеного на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 536 гривень 80 коп.

З таким судовим рішенням не погодився захисник Сергієнко Д.М. який діє в інтересах ОСОБА_1 та оскаржив в апеляційному.

В апеляційній скарзі просить скасувати постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. На обґрунтування апеляційних вимог вказує, що постанову суду вважає необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права та такою, що не ґрунтується на фактичних обставинах справі.

Вважає, що ОСОБА_1 не було належним чином повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, оскільки судом не зазначено, в який саме спосіб «належним чином» сповіщалося його клієнта про час та місце розгляду справи, адже жодних повісток про дату та час судового засідання на свою адресу він не отримував та в матеріалах справи відсутні поштові повідомлення про отримання судових повісток і відсутнє повідомлення про те, що повістка повернута до суду у зв`язку з відмовою її прийняття.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку, що адвокат Сергієнко Д.М. не надав вчетверте підтвердження поважної причини неявки по даній справі. Оскільки клопотання від 01.06.2023 про призначення іншої дати судового розгляду містить інформацію, щодо поважної причини відсутності, а саме погіршення стану здоров`я, та як підтвердження додано номер медичного висновку про непрацездатність.

Вважає, що за відсутності ОСОБА_1 та його захисника у судовому засіданні і відсутність їх пояснень, суд першої інстанції помилково врахував, що наявні докази по справі є належними та достатніми.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, а свідчення поліцейських у цій справі не можуть вважатись об`єктивними доказами, оскільки такі особи є представниками суб`єкта владних повноважень, які виконували функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху та є зацікавленими особами.

Вважає, що поліцейськими ОСОБА_1 не було запропоновано з метою встановлення стану сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів здійснити огляд на місці події, а було оформлено направлення безпосередньо до закладу охорони здоров`я.

Вказує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного або іншого сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, оскільки поліцейськими відповідна дія не була навіть запропонована.

Також вказує, що згідно до відеозапису ОСОБА_1 відмовився поїхати до медичного закладу на такий огляд, у зв`язку з тим, що за кермом не перебував, а також за обставинами приватного характеру.

Вказує, що суд не звернув увагу про відсутність цифрового підпису особи, яка є автором відеозапису, а тому вони не можуть бути самостійними належними та допустимими доказами.

Також вказує, що у матеріалах справи відсутній оригінал відеозапису, відсутнє джерело походження відеозапису, а протокол про адміністративне правопорушення ААД № 138648 не містить повних відомостей про серію відеокамери, дату її виробництва та назву камери, на яку здійснювався відеозапис.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, до початку судового засідання клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до вимог Конвенції про захист прав і свобод людини розгляд справи повинен відбутися в розумний строк, тривалість якого залежить від складності справи, загальної сукупності доказів, які необхідно дослідити, процесуальної поведінки учасників судового розгляду та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та інших обставин.

У даному випадку тривалий розгляд справи в суді першої інстанції з 25.10.2022 року по 02.06.2023 року та у апеляційній інстанції з 13.07.2023 року по 21.09.2023 рік був обумовлений саме процесуальною поведінкою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисником, оскільки судовий розгляд неодноразово відкладався у зв`язку із неявкою вищевказаних учасників розгляду справи в судове засідання першої інстанції і апеляційної інстанції та поданням захисником клопотань про перенесення судових засідань.

Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Так, згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року, у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, своєю поведінкою та діями сприяти як найшвидшому судовому розгляду, чого в діях апелянта не вбачається.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляд справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже ОСОБА_1 був обізнаний про направлення протоколу про адміністративне правопорушення для розгляду до суду, про постановлення рішення щодо нього Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2023 року, яким його визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави, та про оскарження у апеляційному порядку його захисником Сергієнком Д.М. вказаної постанови, та про розгляд апеляційної скарги його захисника у Дніпровському апеляційному суді.

Також ОСОБА_1 скористався своїм правом на захист уклавши угоду з захисником Сергієнком Д.М. який представляв його інтереси у суді та надавав правову допомогу.

Апеляційний суд неодноразово заздалегідь повідомляв ОСОБА_1 та його захисника Сергієнка Д.М. про місце, час та дату судового розгляду, прете до судового засідання вони не з`явились та до початку судового засідання клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло.

Зазначене свідчить про зловживання ОСОБА_1 та його захисником Сергієнком Д.М. своїм правом передбаченими ст.268, ст.271 КУпАП та свідомого затягування розгляду справи.

Тому керуючись ст. 268, ст.277 КУпАП вважаю за можливе розглянути справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів, яких достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, не відносяться до переліку, визначених ст. 268 КУпАП справ, при розгляді яких, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою, з врахуванням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі наявних матеріалів, оскільки безпідставне умисне затягування справи порушує завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення(ст. 1 КУпАП).

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, вислухавши думку сторін, прихожу до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Також судом першої інстанції у своєму рішенні зазначено, що від адвоката Сергієнко Д.М. вчетверте надано до суду заяву про відкладення розгляду справи, без підтвердження поважної причини неявки.

Виходячи з вимог національного законодавства у разі відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи той факт, що до початку розгляду справи про адміністративне правопорушення захисник ОСОБА_1 адвокат Сергієнко Д.М. надав клопотання про відкладення розгляду справи через перебуванням ОСОБА_2 на лікарняному.

Апеляційний суд вважає поспішними висновки суду першої інстанції про можливість розгляду справи за відсутністю ОСОБА_1 та його захисника Сергієнко Д.М. за наявністю клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку перебуванням на лікарняному.

За таких обставин постанова районного суду підлягає скасуванню, відповідно до ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції скасовує постанову та приймає нову постанову.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи апеляційної скарги про те що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсним обставинам, а у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є безпідставними та спростовуються наявними доказами по справі.

Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії серії ААД № 138648 від 29.09.2022, де зазначено, що ОСОБА_1 в порушення п.2.5 ПДР України, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння при наявності таких ознак. (а.с.1)

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.09.2022 року, згідно якого огляд не проводився. (а.с.2)

Рапортом працівника поліції в якому зазначені обставини подій 29.09.2022 року при зупинці ОСОБА_1 (а.с.3)

Довідкою від 30.03.2022 року згідно якої ОСОБА_1 має посвідчення водія НОМЕР_3 . (а.с.4)

Диском, з відеозаписом зі службового портативного відео-реєстратора працівників ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП, на якому чітко зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Volkswagen Touareg д.н.з. НОМЕР_2 , 29 вересня 2022 року о 21-24 годині, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, по вул. Літке, б. 11, його зупинку працівниками поліції, під час спілкування працівників поліції з водієм ОСОБА_1 працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. На запитання працівників поліції про алкоголь на задньому сидінні ОСОБА_1 повідомив, що це його алкоголь та повідомив про його вживання. На закону вимогу працівника поліції про огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest або огляду в медичному закладі ОСОБА_1 спочатку відмовився та після роз`яснення працівником поліції наслідки відмови погодився пройти огляд на місці зупинки та через деякій час знову відмовився. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що у такому разі буде складено протокол про адміністративне правопорушення та йде його складати, ОСОБА_1 свою незгоду з цим не висловлює. Після складання відповідного протоколу працівник поліції ознайомлює ОСОБА_1 зі складеним відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, і роз`яснює його права та обов`язки та інформацію яка зазначена у протоколі за яку ОСОБА_1 добровільно розписується. (а.с.7)

Доводи апелянта про відсутність доказів та факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 та твердження, що поліцейськими ОСОБА_1 не було запропоновано огляд на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, та твердження, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного або іншого сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а ОСОБА_1 відмовився поїхати до медичного закладу є безпідставними та повністю спростовуються наявним в матеріалах справи письмовими доказами та наявним диском з відеозаписами де чітко зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, як він повідомляє працівникам поліції, що вживав алкогольні напої, зафіксовано виявлення працівниками поліції у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та законну вимогу пройти огляд на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі та його відмову.

Також не знайшли свого підтвердження і доводи апеляційної скарги, що наявний відеозапис не можна визнати доказом вчинення адміністративного правопорушення, у апеляційного суду відсутні підстави вважати відеозапис патрульної поліції недопустимим доказом, оскільки його походження містить усі необхідні ознаки передбачені Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18 грудня 2018 року, та його походження не викликає сумніву, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині, є хибними. Наявність цифрового підпису, вказана інструкція, або інші нормативно-правові акти не вимагають.

Доводи апеляційної скарги оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а доводи, що сукупність викладених апелянтом обставин у апеляційній скарзі вказують на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 є недійсним, а долучені до нього матеріали є недопустимими доказами, є безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами.

Суд апеляційної інстанції встановив, що 29 вересня 2022 року о 21-24 годині, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, по вул. Літке, б. 11, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Touareg д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано на нагрудні відео реєстратори, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Досліджені судом у сукупності докази підтверджують винність ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Дії вчинені ОСОБА_1 характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.

Суд при визначенні виду і міри адміністративного стягнення враховує ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки автомобіля, при цьому не встановлені обставини, які пом`якшують або обтяжують його відповідальність.

З метою виховання особи, запобігання нових проступків, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення передбачене санкцією частини 1 статті 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі положень статті 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі, встановленому пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 536,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Сергієнка Д.М. задовольнити частково.

Постанову судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2023 року, щодо ОСОБА_1 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого за ч.1 ст.130 КУпАП та притягнути його до адміністративної відповідальності із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя