Справа № 346/3295/23
Провадження № 33/4808/571/23
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Яремин М. П.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Крупей С.Є. та представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Лютана З.Й.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 липня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 16.06.2023 року о 19:40 год. на автодорозі Р-24 (117 км) в с. Раківчик Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "ЗАЗ FORZA", номерний знак « НОМЕР_1 », та, порушивши вимоги п.10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, при зміні напрямку руху виїхав на смугу зустрічного руху, перетнувши при цьому суцільну лінію 1.1, де створив перешкоду транспортному засобу марки Man, номерний знак « НОМЕР_2 », внаслідок чого відбулося зіткнення з останнім, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Так, внаслідок вказаної ДТП транспортний засіб марки " Man " отримав пошкодження лівої бокової частини, а автомобіль марки " ЗАЗ FORZA " лівої передньої фари, лівого переднього крила, лівих задньої та передньої дверей.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що суд при ухваленні постанови суду не перевірив чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, постанова суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що він здійснював об`їзд перешкоди, а тому йому не можна ставити у вину порушення п.п. 10.1 і 12.1 ПДР, оскільки є спеціальний пункт 13.4 ПДР України.

Схему ДТП вважає недостатнім доказом для прийняття рішення про його вину у вчиненні правопорушення. Вказує, що на схемі ДТП відсутні координати місця зіткнення транспортних засобів, що не відображає цілісної обстановки при виявлення правопорушення, у зв`язку із чим жодним чином не доводить обставини, викладені в протоколі. Окрім того, в схемі ДТП відсутні вказівки щодо початкового напрямку руху водіїв.

За наведених обставин, вважає, що суд неповно з`ясував усі обставини справи, зокрема те, що місце зіткнення транспортних засобів відбулось на його смузі руху автомобіля.

Вважає, що пояснення водія ОСОБА_2 , який він не заперечив, що зіткнення відбулось на смузі руху автомобіля ОСОБА_1 , виключають його вину у вчиненні правопорушення. Зазначає, що ОСОБА_2 не пояснив причини виїзду на зустрічну смугу руху.

Просить постанову суду скасувати. Провадження у справі закрити щодо нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, надіслав на електронну пошту суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, проте за участю його захисника адвоката Крупей С.Є.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 та доводів захисника адвоката Крупей С.Є. вбачається, що ОСОБА_3 знає про розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, однак повністю довіряє йому представництво своїх інтересів в суді та не заперечує проти розгляду апеляційної скарги за його відсутності.

Апеляційний суд, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 знає про наявність відповідного провадження за його апеляційною скаргою в суді апеляційної інстанції, повідомлявся про розгляд апеляційної скарги в установленому законом порядку, не подав клопотання про відкладення розгляду справи та повідомив про не бажання приймати участь у судовому засіданні, однак просив розгляд справи проводити за участю його захисника адвоката Крупей С.Є., враховуючи що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою під час розгляду справи в апеляційній інстанції, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_3 .

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, не подав суду клопотання про відкладення розгляду справи та не повідомив про бажання приймати участь у судовому засіданні.

Разом з тим, в судове засідання апеляційної інстанції заявився представник потерпілого адвокат Лютан З.Й., який просив проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності потерпілого.

Враховуючи що участь потерпілого не є обов`язковою під час розгляду справи в апеляційній інстанції, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності потерпілого ОСОБА_2 .

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Крупей С.Є., який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати постанову суду першої інстанції і закрити провадження у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Лютана З.Й., який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 .

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

При вирішенні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Апеляційний суд вважає, що допущені судом першої інстанції порушення процесуального закону не можуть бути безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом.

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Так, враховуючи, що в своїх доводах ОСОБА_1 та його захисник адвокат Крупей С.Є. посилаються на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони повністю спростовуються сукупністю доказів, які містяться в матеріалах провадження.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення протоколу серії ААД №191214 від 16.06.2023 року водій ОСОБА_1 16.06.2023 року о 19:40 год. на автодорозі Р-24 (117 км) в с. Раківчик Коломийського району Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом марки "ЗАЗ FORZA", номерний знак « НОМЕР_1 », при зміні напрямку руху виїхав на смугу зустрічного руху, перетнувши при цьому суцільну лінію 1.1, де створив перешкоду транспортному засобу марки Man, номерний знак « НОМЕР_2 », внаслідок чого відбулося зіткнення з останнім, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, травмованих немає, чим порушив вимоги п.10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст..124 КУпАП.

Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - поліцейським СРПП Коломий ського РВП лейтенантом поліції Вобтенко О.Є., підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності звинувачується в тому, що керуючи транспортним засобом, допустила порушення вимог ПДР України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Апеляційний суд вважає, що висунуте обвинувачення є конкретним, оскільки дозволяє особі, яка притягається до адміністративної відповідальності зрозуміти його суть та організувати ефективний захист своїх інтересів в суді.

Правопорушнику були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в Коломийському міськрайонному суді.

Також, ОСОБА_1 надав пояснення на окремому аркуші, про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, посвідчення водія у ОСОБА_1 не було вилучено та тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами не видавався. Свідки не залучались. До протоколу додано матеріали адміністративної справи. Про зміст протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис.

Зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.06.2023 року на якій зафіксовано розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної події вбачається, що вона сталася за участю водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем "ЗАЗ FORZA", номерний знак « НОМЕР_3 та водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом Man, номерний знак « НОМЕР_2 ».

На вказаній схемі зафіксовано розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди, вказано осип та шляхопровід, а також позначку 117 км.

Відповідно до переліку видимих(зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок ДТП автомобіль "ЗАЗ FORZA", номерний знак « НОМЕР_3 , отримав механічні пошкодження ліва передня фара, ліве переднє крило, ліве дзеркало та ліві передні двері; автомобіль Man, номерний знак « НОМЕР_2 » отримав пошкодження лівої бокової частини транспортного засобу.

До матеріалів справи долучено письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с.3), відповідно до яких 16.06.2023 року він їхав з м. Івано-Франківська в сторону с. Шипорі. Об`їжджаючи перешкоду, а саме дерев`яну палицю, він виїхав на смугу зустрічного руху. Внаслідок чого на смугу зустрічного руху здійснив виїзд автобус марки МАН. В цей час, він повернувся на свою смугу руху, де відбулось зіткнення транспортних засобів, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження.

Окрім того, в матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_2 (а.с.4), відповідно до яких 16.06.2023 року о 19.40 год. водій їхав з с. Шепадівці в сторону м. Івано-Франківська. На мості на його смугу руху виїхав транспортний засіб ЗАЗ Форза, чим здійснив аварійну ситуацію, внаслідок чого він змушений був виїхати на смугу зустрічного руху, після чого водій автомобіля "ЗАЗ FORZA", номерний знак « НОМЕР_3 , повернувся в свою смугу, де відбулось зіткнення автомобілів, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Обидва водії вказали в пояснення, що не мають претензій один до одного щодо факту вживання ними алкоголю.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в своїх поясненнях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прямо вказують на те, що саме дії водія ОСОБА_1 призвели до створення аварійної ситуації внаслідок якої відбулась дорожньо-транспортна пригода та були пошкоджені транспортні засоби, оскільки саме він здійснив виїзд на смугу зустрічного руху та створив перешкоду для подальшого руху транспортного засобу марки Man, номерний знак « НОМЕР_2 », який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого останній був змушений з метою уникнення зіткнення транспортних засобів змінити напрямок руху та виїхати на зустрічну смугу руху.

Так, водій ОСОБА_1 , який керував автомобілем "ЗАЗ FORZA", номерний знак « НОМЕР_3 , після ДТП, надав письмові пояснення в яких визнає, що саме його дії призвели до зміни напрямку руху транспортного засобу, який рухався на зустрічній смузі руху, внаслідок чого відбулась ДТП. Разом з тим, ОСОБА_1 вказує, що був змушений виїхати на зустрічну смугу руху, оскільки здійснював об`їзд перешкоди.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що під час розгляду провадження в суді апеляційної інстанції сторони не заперечували щодо вказані письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повністю відповідають їх ставленню до дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що положення КУпАП не містять заборони використовувати у судовому рішенні письмові пояснення, надані службовій особі правоохоронного органу (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 серпня 2023 року справа №208/712/19.)

Зокрема, суду апеляційної інстанції не надані дані, які свідчать про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 бажали надати суду інші пояснення щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо в судовому засіданні апеляційної інстанції.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що передбачена ч.3 ст.269 КУпАП можливість допитати потерпілого як свідка відповідно до статті 272 цього Кодексу може бути використана тільки за згодою самого потерпілого на такий допит, оскільки останній відповідно до вимог ст.63 Коституції України має права відмовитись від пояснень щодо себе. Разом з тим, правовий статус потерпілого свідчить про те, що обставини вчиненого правопорушення дійсно стосуються інтересів потерпілого, якому адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Захисник, адвокат Крупей С.Є. в суді апеляційної інстанції вину ОСОБА_1 заперечив та пояснив, що 16.06.2023 року близько 19:40 год., їдучи з м. Івано-Франківськ в напрямку с.Шепарівці ОСОБА_1 , об`їжджаючи перешкоду, а саме дерев`яну палицю, яка знаходилась на його смузі руху, виїхав на смугу зустрічного руху. Вважає, що водій ОСОБА_1 здійснював об`їзд перешкоди у відповідності до вимог п. 13.4 ПДР України, а тому інкриміновані порушення п.10.1, 12.1 ПДР України є безпідставними. Наявні в матеріалах справи докази, зокрема саме схема місця ДТП не є достатнім доказом для прийняття рішення по справі, оскільки в ній відсутні графічно зображені об`єкти, а саме координати місця зіткнення, наїзд відносно сталих орієнтирів, а також вказівки щодо початкового напрямку руху. В своїх письмових пояснення ОСОБА_2 підтвердив, що зіткнення автомобілів відбулось на смузі руху транспортного засобу марки "ЗАЗ FORZA", що виключає вину ОСОБА_1 . Вважає, що причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР та наслідками у вигляді ДТП лежить лише в діях ОСОБА_2 , який маючи технічну можливість відвернути дорожньо-транспортну пригоду, діяв всупереч вимог ПДР України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник потерпілого адвокат Лютан З.Й. вважав, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки він своїми діями створив аварійну ситуацію, внаслідок якої відбулось зіткнення транспортних засобів.

До матеріалів справи долучено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №191215 від 16.06.2023 року відповідно до якого протокол було складено на ОСОБА_2 за те, що він 16.06.2023 року о 19.40 год. в с.Раківчик на автодорозі Р-24 (117 км), керуючи транспортним засобом марки Man, номерний знак « НОМЕР_2 », при зміні напрямку руху виїхав на зустрічну смугу руху, перетнувши при цьому суцільну лінію 1.1, де створив перешкоду транспортному засобу "ЗАЗ FORZA", номерний знак « НОМЕР_1 », внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження, травмованих немає (а.с.5).

Згідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Досліджені судом першої інстанції докази були оцінені судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю у відповідності до вимог ст.252 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції необґрунтовано визнав його винним у вчиненні правопорушення та безпідставно не прийняв до уваги його свідчення щодо обставин вчинення ДТП.

Апеляційний суд вважає неспроможними доводи апеляції про те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки сукупності досліджених доказів та прийшов до необґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст. 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що під аварійною обстановкою необхідно розуміти ситуацію, за якої інші учасники дорожнього руху були змушені різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Апеляційний суд вважає, що саме водій ОСОБА_1 , який маючи об`єктивну можливість правильно оцінити дорожньо-транспортну обстановку, діючи в порушення вимог п.п. 10.1, 12.1 ПДР, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого створив аварійну ситуацію для транспортного засобу марки Man, який рухався по зустрічній смузі руху у зустрічному напрямку.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що розгляд провадження відбувається в межах обвинувачення, яке висунуто ОСОБА_1 і суд не надає оцінки діям водія ОСОБА_2 щодо наявності в нього технічної можливості відвернути дорожньо-транспортну пригоду та відповідності його дій в умовах аварійної ситуації вимогам Правил дорожнього руху України, оскільки така правова оцінка діям може бути надана тільки в межах відповідного провадження за обвинуваченням у вчиненні правопорушення.

Апеляційний суд вважає доведеним поза розумним сумнівом, що 16.06.2023 року о 19:40 год. на автодорозі Р-24 (117 км) в с. Раківчик Коломийського району Івано-Франківської області, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "ЗАЗ FORZA", номерний знак « НОМЕР_1 », та, порушивши вимоги п.10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, при зміні напрямку руху виїхав на смугу зустрічного руху, перетнувши при цьому суцільну лінію 1.1, де створив перешкоду транспортному засобу марки Man, номерний знак « НОМЕР_2 », внаслідок чого відбулося зіткнення з останнім, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до пункту 12.1. під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Доводи сторони захисту про те, що дії водія транспортного засобу ОСОБА_1 , який здійснював об`їзд перешкоди повинні відповідати вимогам п.13.3 ,п.13.4 ПДР України, не можуть бути перевірені судом апеляційної інстанції, оскільки суд розглядає провадження в межах висунутого обвинувачення.

Так, ОСОБА_1 не звинувачувався у порушенні вимог п.13.3 ПДР України, відповідно до якого під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху та у порушенні п.13.4 ПДР України, відповідно до якого якщо зустрічний роз`їзд утруднений, водій, на смузі руху якого є перешкода чи габарити транспортного засобу, яким він керує, заважають зустрічному руху, повинен дати дорогу. На ділянках доріг, позначених знаками 1.6 "Крутий підйом" і 1.7 "Крутий спуск", за наявності перешкоди дати дорогу повинен водій транспортного засобу, що рухається на спуск.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів.

Апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_1 щодо порушення ним ПДР України знаходяться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортної пригодою, оскільки він, керуючи транспортним засобом, при зміні напрямку руху виїхав на смугу зустрічного руху, перетнувши при цьому суцільну лінію 1.1, де створив перешкоду транспортному засобу марки Man, номерний знак « НОМЕР_2 », внаслідок чого відбулося зіткнення з останнім, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку сукупності досліджених доказів та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Апеляційний суд неодноразово зазначав, що порушення ПДР України пов`язане із виїздом на смугу зустрічного руху є вкрай небезпечним, оскільки створює аварійну ситуацію, яка несе реальні ризики для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху та може призвести до настання тяжких непоправних наслідків.

Суд першої інстанції, проаналізувавши сукупність досліджених доказів, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, оскільки воно відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 липня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв