Справа № 758/4758/23 суддя в І-й інстанції Кітов О.В.
Провадження № 33/824/3355/2023 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 серпня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Гарбуза Максима Васильовича на постанову Подільського районного суду міста Києва від 02 червня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 09 квітня 2023 року серії ААД №369540 09 квітня 2023 року о 21 год. 30 хв. по пр. Василя Порика, 16а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: блідість обличчя, зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 02 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, місцевий суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Гарбуз М.В. просить скасувати постанову місцевого суду через порушення норм матеріального та процесуального права та закрити провадження у справі через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_1 адвокат Гарбуз М.В. вказує про те, що з наявного у справі відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 о 21 год. 30 хв. навіть не перебував у транспортному засобі, а з 21 год. 27 хв. вже спілкувався з працівниками патрульної поліції, що фактично виключає можливість керування ОСОБА_1 транспортним засобом о 21 год. 30 хв., як про це зазначає у постанові суд першої інстанції. Також, ознаки сп`яніння, про які зазначено як у постанові, так і в протоколі взагалі не встановлювались та не перевірялись ніким із працівників патрульної поліції, що саме і підтверджується відеозаписами, наявними у матеріалах справи. З зазначеного слідує, що такі ознаки вказані формально, упереджено, лише з метою незаконного притягнення особи до адміністративної відповідальності та введення суду в оману. Крім того, з відеозапису з боді-камер поліцейських чітко та добре чутно, як ОСОБА_1 у відповідь на вимогу поліцейського, - «Пропоную Вам проїхати до лікаря-нарколога для здачі аналізів» (час на відео 21 год. 42 хв. 23 с.), відповідає «Так, погоджуюсь!» (час на відео - 21 год. 42 хв. 42 с.). Таким чином, є взагалі незрозумілим, чому суд робить необґрунтований висновок, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, та відповідно якими є підстави визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, зазначені в оскаржуваній постанові показання свідка ОСОБА_2 є надуманими, хибними та навмисно вказаними з метою довести та обґрунтувати вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, якого він насправді не вчиняв, та незаконно притягнути його до адміністративної відповідальності, оскільки інших вагомих та законних доказів вини ОСОБА_1 у сторони обвинувачення не було. Протокол про адміністративне правопорушення від 09 квітня 2023 року серії ААД №369540 не є належним та допустимим доказом у даній справі про адміністративне правопорушення. Захисник звертає увагу суду, що докази, які б прямо вказували на керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння просто відсутні. Більше того, у матеріалах справи, навпаки наявні суперечливі дані та невідповідності матеріалів адміністративної справи фактичним обставинам справи, що у свою чергу свідчить про наявність у діях працівників поліції ознак незаконності, а саме незаконного складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення. Так, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції було розглянуто за відсутності необхідних у даній категорії справ документів - доказів, складених відповідно до вимог чинного законодавства та інструкцій працівників поліції. Зокрема, як видно з матеріалів справи, а саме відеозапису з боді-камер працівників патрульної поліції, документи - докази, якими начебто підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є підробленими та сфальсифікованими, на що захисник ОСОБА_1 - адвокат Гарбуз М.В. неодноразово наголошував. Проте, суд даний факт взагалі не взяв до уваги та просто «закрив очі» на нього. Також, незаконність складання протоколу та незаконність притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтверджується і фактичним не відстороненням його від керування та відсутністю факту тимчасового затримання транспортного засобу, відповідно до вимог ч. 1 ст. 265-2 КУпАП. Щодо вказаного судом фрагменту відеозапису, обвинувачений ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Гарбуз М.В. неодноразово у судовому засіданні та в процесуальних документах наголошували, що слова ОСОБА_1 щодо начебто його відмови були формально повторені за словами патрульного поліцейського на його незаконну вимогу це повторити та під погрозами щодо застосування до нього покарання у вигляді позбавлення волі терміном на десять років, та під погрозами вилучення належного обвинуваченому транспортного засобу, проте, не у рамках адміністративного матеріалу, а у рамках якогось незрозумілого кримінального переслідування - провадження за фактом начебто виявлення у ОСОБА_1 заборонених речовин. Таким чином, працівник патрульної поліції вдався до шантажу та погроз, в результаті чого ОСОБА_1 незаконно було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У відповідності до вимог частини першої ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши наявність усіх складових складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначено суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції статті 130 КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.

Оскільки у відповідності до приписів ст. 254 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачено виключно у випадку його вчинення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені ст. 251 КУпАП, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився.

У той же час, згідно з наявним у справі відео №472099 на 15:20 хв. запису вбачається, що під час огляду транспортного засобу працівник поліції запропонував ОСОБА_1 проїхати до лікаря-нарколога для огляду на стан наркотичного сп`яніння, на що останній погодився.

На 19:00 хв. запису працівник поліції спілкується по телефону та з`ясовує можливість та доцільність вилучення засобу, який начебто містить наркотичні речовини та який було знайдено працівниками поліції у ОСОБА_1 під час огляду транспортного засобу.

В подальшому, працівник патрульної поліції почав вчиняти дії, направлені на спонукання ОСОБА_1 до відмови від проведення огляду, тобто, до вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, на 21:35 хв. запису працівник поліції, при розмові із ОСОБА_1 вказує, що про знайдений засіб вони забувають, але протокол по ч. 1 ст. 130 КУпАП будуть оформляти. При цьому, поліцейський зазначає: «Ви або відмовляєтесь, або їдете з нами. Вам краще, якщо ви поїдете, здаєте само собою 100% підтвердження вам не буде, а так…».

При цьому, нагрудна камера поліцейського направлена в іншу сторону таким чином, що не фіксуються слова ОСОБА_1 .

Далі, на 22:35 хв. запису поліцейський вказує ОСОБА_1 про те, що є всього два місця в Києві, де останній може пройти огляд, а саме на П. Запорожця та Відпочинку, 18 і що на це в нього є три години. Після зазначеного, працівник поліції вказує: «Зараз я ввімкну відео, те саме проговорю, запропоную з нами проїхати, а ви або погоджуєтесь або відмовляєтесь».

У той же час, зі змісту п. 2.5. Правил дорожнього руху України вбачається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння…

Отже, законодавством не тільки не передбачено права водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а й встановлено обов`язок пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.

На 23:04 хв. працівник поліції на камеру повторно пропонує ОСОБА_1 пройти огляд у лікаря-нарколога на стан наркотичного сп`яніння, на що останній відповідає відмовою та вказує про те, що в нього немає на це часу, він поспішає до дружини, щоб завезти їй ліки.

Відповідно до ст. 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Україна, давши згоду на обов`язковість міжнародного договору, зобов`язується діяти таким чином, щоб не позбавити його мети та не зробити його неможливим для виконання. Тому і ратифікована Конвенція і практика ЄСПЛ відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» для України є джерелами права і обов`язковими до застосування.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, ReportsofJudgmentsandDecisions 1998-VI;

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

ЄСПЛ під провокацією (поліцейською) розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто, отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

Даючи оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що усі зазначені дії поліцейського, вчинені після того як ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, були незаконними, оскільки роз`яснення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності прав, які законодавством не передбачені, а саме права відмовитись від проходження огляду після чого самостійно пройти огляд на протязі трьох годин, вчинені виключно з метою спонукання ОСОБА_1 до висловлення відмови від проходження огляду та фіксування зазначеного.

У даному випадку поліцейський, отримавши згоду ОСОБА_1 на проведення огляду на стан сп`яніння, мав би виконувати вимоги п. 9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, згідно з яким з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Зазначені вимоги інструкції поліцейський проігнорував та з метою схиляння ОСОБА_1 до вчинення правопорушення почав вчиняти дії, описані вище.

З огляду на конкретні обставини справи, є очевидним, що без зазначених протиправних дій працівника патрульної поліції, правопорушення не було б вчинено, тобто мала місце провокація та схиляння ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Зазначене в своїй сукупності дає підстави апеляційному суду дійти висновку про відсутність події правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а, відтак, постанова суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі за відсутністю події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 245, 247 ст. 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Гарбуза Максима Васильовича задовольнити.

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 02 червня 2023 року скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити із підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто, у зв`язку із відсутністю події адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв