Справа № 161/9887/23 Провадження №33/802/601/23 Головуючий у 1 інстанції:Кихтюк Р. М.
Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2023 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Борсук П. П., з участю секретаря судового засідання Хомік В. О., захисників Андрусяка І. В., Полетила П. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 вересня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Визначено стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору.

Згідно з постановою судді Мельничук О. С. визнаний винним за те, що він 11.06.2023 року о 07.50 год. в м. Луцьку на вул. Глушець, керував автомобілем «Fiat Ducato», р.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги, передбачені п.2.9.а ПДР України. При цьому, огляд на стан сп`яніння проводився у КП «Волинський медичний центр терапії залежностей». Тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржує його з мотивів незаконності та стверджує, що суд першої інстанції встановив його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі лише протоколу про адміністративне правопорушення, який не може бути беззаперечним доказом вини особи. Вважає, що жодні докази наявні в матеріалах справи, в тому числі і відеозапис з бодікамери працівника поліції не підтверджує факт керування ним транспортним засобом. Апелянт звертає увагу на помилковий і упереджений висновок судді про керування ним транспортним засобом та запевняє, що автомобіль не рухався, а він виконував функції вантажника вказаного автомобіля, а не його водія. Звертає увагу на відсутність зафіксованого факту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а тому, на його думку, у розумінні диспозиції ст. 130 КУпАП він не є суб`єктом вчинення вказаного адміністративного правопорушення.

На переконання ОСОБА_1 , технічний прилад, яким встановлювався стан алкогольного сп`яніння має прострочений сертифікат відповідності, що свідчить про недопустимість такого огляду. Крім того, звертає увагу, що результат повторного огляду 0,22 проміле входить в діапазон допустимої похибки. Враховуючи своє заперечення про вживання алкоголю та керування транспортним засобом апелянт просить скасувати оскаржену постанову та провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисників Андрусяка І. В. та Полетила П. С., які підтримали апеляційну скаргу і просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно приписів ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема, про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому вказаний вище висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст. 280 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначенихв оскарженій постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного правопорушення повністю доводиться: протоколом про адміністративне правопорушення; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.03.2023 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 .

Крім того, вина ОСОБА_1 доводиться і відеозаписом з боді камери працівника поліції, з якого окрім іншого вбачається, що працівниками поліції у нього як водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим йому було запропонано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та пройшов огляд у медичному закладі КП «Волинський медичний центр терапії залежностей». Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.03.2023 року встановлено, що ОСОБА_1 11.06.2023 перебував у стані алкогольного сп`яніння, який ним не заперечувався. Він також зауважень з приводу незгоди з результатом огляду не висловлював. Вбачається і те, що ОСОБА_1 було роз`яснено суть правопорушення, однак він не заперечував факт керування ним транспортним засобом, спілкувався з працівниками поліції, як водій автомобіля, який стояв на пішохідному переході із увімкненою аварійною сигналізацією, відчиняв, сідав у вказаний автомобіль. Зафіксованим є і той факт, що ОСОБА_1 просив у працівників поліції перепаркувати свій автомобіль, який був зупинений ним з порушенням правил ПДР, а саме на пішохідному переході. Крім того, правопорушник на запитання чи він вживав алкоголь вчора, відповів: «що його попередили ще вчора, що він сьогодні має керувати транспортним засобом». Отже, відеозапис фактично підтверджує ті обставини, які й викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та стверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

При цьому, апеляційні доводи про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, судом до уваги не приймаються, оскільки спростовуються дослідженими судом доказами у їх сукупності і, зокрема, письмовими поясненнями самого правопорушника. В письмових поясненнях від 11.06.2023 ОСОБА_1 вказав про керування транспортним засобом марки «Fiat Ducato» та описав ситуацію, що не мав де припаркуватися у зв`язку із відсутністю місць на парковці і тому припаркувася поблизу контейнера на пішохідному переході.

Крім того, ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7146807 від 11.06.2023 не оскаржував, що також спростовує твердження щодо не керування транспортним засобом.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 наведені в апеляційній скарзі та його захисників в ході апеляційного розгляду про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом судом, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки повністю спростовуються наведеними вище доказами в їх сукупності, а тому не беруться апеляційним судом до уваги.

Також суд не бере до уваги твердження апелянта щодо спливу строку дії сертифікату відповідності на прилад, яким проводилось обстеження. На думку апеляційного суду, вказана обставина не може слугувати беззаперечним доказом не перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, оскільки на даний прибор наявне свідоцтво про повірку, яке чинне до 15.02.2024. Крім того, наявний медичний висновок із заключенням про перебування особи в стані алкогольного сп`яніння зроблений на підставі і інших показників і ознак, виявлених у ОСОБА_1 .

При цьому, твердження ОСОБА_1 як на підставу на скасування оскарженого судового рішення на те, що у нього було виявлено алкоголь на рівні технічної похибки, яка допустима під час застосування технічного засобу, суд вважає безпідставними, оскільки наявні два результати огляду за допомогою технічного приладу Драгер і перший встановлений результат - 0,30 проміле не входить в межі допустимої похибки на яку посилається апелянт. Вказані твердження є такими, що з урахуванням усіх доказів в сукупності, жодним чином не спростовують винуватості ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а оскаржена постанова судді є законною та вмотивованою.

Таким чином, наведені вище та усі інші доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП шляхом закриття провадження.

Законних підстав для скасування оскарженого судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 вересня 2023 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського апеляційного суду Борсук П. П.