Справа № 720/1804/23
Провадження № 3/720/772/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої начальником Новоселицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), проживаючої по АДРЕСА_1 ,

за ст. 212-3 ч. 5 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 11 липня 2023 року ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за наступних обставин: адвокат Вівчар А.Г., на виконання умов договору про надання правничої допомоги ОСОБА_2 від 18.05.2023 р. за № 0Ц0456, звернувся з адвокатським запитом в порядку ст.ст. 20,23,24 Закону України « Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до начальника Новоселицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ) ОСОБА_1 ..

Начальник Новоселицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі Чернівецької області ОСОБА_1 в межах строків передбачених ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», своїм листом від 24.06.2023 р за № 623/35.10-13 на ім`я адвоката А.Вівчар надала інформацію щодо реєстрації шлюбу в с. Ванчиківці Новоселицького району між ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме:

Оскільки правнича допомога надається ОСОБА_2 , а інформація щодо реєстрації шлюбу стосується інших осіб, то згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», та ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 21 Закону України «Про інформацію», п. 4 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та ч. 1 ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» не вбачається правових підстав для отримання запитуваних відомостей.

На думку органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення, вказана відповідь посадової особи - начальника Новоселицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі ОСОБА_1 не відповідає вимогам зазначених у відповіді нормам закону і свідчить про неправомірну відмову в наданні інформації за адвокатським запитом.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП як неправомірна відмова в наданні інформації на адвокатський запит.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, однак направила на адресу суду письмові пояснення, в яких вину у вчиненні правопорушення за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП не визнала та зазначила, що адвокат Вівчар А.Г. не надав докази родинних відносин між своїм довірителем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо яких витребувалась інформація. А тому, із посиланням на ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст. 11, 21 Закону України «Про інформацію», ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації», з метою недопущення незаконного розповсюдження персональних даних у наданні відповідних відомостей було відмовлено.

Потерпілий по справі адвокат Вівчар А.Г. подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності та притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі слід закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП з наступних підстав.

Так, згідно положень ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.

За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 212-3 КУпАП відповідальність особи настає у разі неправомірної відмови в наданні інформації, несвоєчасної або неповної надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або члена відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а згідно ст. 9 КУпАП обов`язковою умовою скоєння адміністративного правопорушення є наявність вини з боку порушника.

Протокол про адміністративне правопорушення від 11 липня 2023 року відносно ОСОБА_1 був складений у зв`язку із тим, що вона будучи начальником Новоселицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану допустила неправомірну відмову в наданні інформації на адвокатський запит.

Проте, під час судового розгляду вказані обставини не знайшли свого підтвердження, а вина ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не доведена.

Так, об`єктом адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП є встановлений порядок управління, а також безпека особи, суспільства і держави.

Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається, в тому числі у неправомірній відмові в наданні інформації на адвокатський запит.

Із суб`єктивної сторони неправомірна відмова в наданні інформації на адвокатський запит припускає прямий умисел, тобто виражається в умисній формі вини. Особа усвідомлює, що протиправно відмовляє в наданні інформації на адвокатський запит. Такі дії із суб`єктивної сторони можуть бути вчинені лише із прямим умислом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів та доведення вини особи покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Дослідженими судом доказами доведено, що відмовляючи у надані витребуваної адвокатом Вівчар А.Г. інформації щодо реєстрації шлюбу між ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 із посиланням на ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст. 11, 21 Закону України «Про інформацію», ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» зазначила, що він надає правову допомогу ОСОБА_2 , а інформацію витребує щодо інших осіб.

В матеріалах справи відсутні докази родинних відносин між ОСОБА_2 , яка є довірителем адвоката Вівчара А.Г., та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Положеннями ст. 21 Закону України «Про інформацію» визначено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

З приводу інформації про фізичну особу (персональних даних) в ч. 1 ст. 11 Закону України «Про інформацію» зазначено, що інформація про фізичну особу (персональні дані) це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Згідно ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту, прав людини та для проведення Всеукраїнського перепису населення. Виконання вимог встановленого режиму захисту персональних даних забезпечує сторона, що поширює ці дані. Сторона, якій передаються персональні дані, повинна попередньо вжити заходів щодо забезпечення вимог цього Закону.

В ч. 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» зазначено, що про актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Інформація про персональні дані фізичної особи, що містяться в актовому записі цивільного стану, є конфіденційною і не підлягає розголошенню.

В той же час, Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає правові засади організації та діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні. Отже, усі особливості діяльності адвокатів та правові межі такої діяльності, встановлено саме в спеціальному законі, тобто Законі України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відтак, при конкуренції норм даного Закону та Закону України «Про захист персональних даних», Закону України « Про інформацію», Закону України «Про доступ до публічної інформації» в діяльності адвоката при витребуванні інформації з обмеженим доступом спеціальними нормами є норми Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що в адвокатському запиті ОСОБА_5 було зазначено про надання інформації не про актовий запис про реєстрацію шлюбу, а лише про дату реєстрації шлюбу вже встановлених осіб, а тому витребувана інформація не є конфіденційною.

В той же час, суд не погоджується з наведеним твердженням. Так, в адвокатському запиті було витребувана інформація чи був зареєстрований шлюб між ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , якщо так вказати де та коли був зареєстрований шлюб.

Тобто, адвокат витребував інформацію чи був зареєстрований шлюб, в той же час виходячи з того, що актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану (ч. 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»), то фактично витребувана інформація стосувалась актового запису про реєстрацію шлюбу, що містить персональні відомості про особу, які в свою чергу є конфіденційною і не підлягає розголошенню.

Вказані дії ОСОБА_1 на думку суду відповідають ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст. 11, 21 Закону України «Про інформацію», ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та не порушують законні права заявника за відсутністю доказів родинних відносин між його довірителем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому не свідчать про скоєння інкримінованого їй правопорушення.

Таким чином, у справі відсутні і суду не були надані докази, що ОСОБА_1 надаючи відповідь на адвокатський запит ОСОБА_5 порушила вимоги ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

За вказаних обставин, суд не може взяти протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього докази за основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Згідно ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумніві щодо доведеності вини обвинуваченого.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.

За таких обставин, оскільки винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-3 ч. 5 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом, вважаю, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 212-3 ч. 5, 245, 247 ч. 1 п. 1, 280, 283-285, 287-291 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне порушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до Чернівецького апеляційного суду Чернівецької області.

Суддя Ляху Г.О.