ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/390/23 Справа № 711/2540/23 Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у І інстанції Комплєктова Т. О. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участю правопорушниці ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Придніпровського райсуду м. Черкаси від 31.05. 2023 р., якою ОСОБА_1 , яка народилася

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Корсунь - Шевчен-

ківський Черкаської обл., громадянку

України, не одружену, має вищу повну

освіту, працює в ТОВ ТД «Папір-

Мал» менеджером соціального

напрямку, проживає

АДРЕСА_1 ,

визнано винною за ст. 124 КУпАП та на неї накладено адмінстягнення в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 850 грн., стягнуто судовий збір в розмірі 536,80 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 13.04.2023 о 8:50 год. по вул. Н. Горова, 57 у м. Черкаси ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Citroen C3» р/номер НОМЕР_1 , порушуючи вимоги п. п. 2.3 «б» та 13.3 Правил дорожнього руху України, не була уважною, не дотрималася безпечного бокового інтервалу та скоїла наїзд на припаркований автомобіль «Mazda 6» р/номер НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали ушкодження з матеріальними збитками. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову, якою закрити провадження по справі відносно неї за ст. 124 КУпАП в зв`язку з відсутністю в її діях складу адмінправопорушення. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд вийшов за межі компетенції та змінив фабулу обвинувачення, чим перебрав на себе функції обвинувача. Суд, не зважаючи на відсутність в матеріалах жодного доказу контактування автомобілів «Citroen C3» та «Mazda 6», вийшов за межі «обвинувачення», встановивши, що зіткнення транспортних засобів відбулося коли вона, здійснюючи зміну напрямку руху під час паркування не впевнилась в безпеці даного маневру, не врахувала відстань між боковими частинами транспортних засобів, внаслідок чого відбулося зіткнення. Наголошує, що суд фактично без жодного доказу вмінив їй порушення вимог п. 10.1 ПДР України. В рапорті працівника поліції зазначено, що ймовірно причетним до ДТП є автомобіль «Citroen C3», схема місця ДТП ніяким чином не підтверджує її причетності до ДТП. в поясненнях ОСОБА_2 також зазначено про її причетність до ДТП.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 яка підтримала доводи апеляційної скарги, потерпілого ОСОБА_2 , допитавши свідка ОСОБА_3 , перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослід-женні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адмінправопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адмінправопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, чи є обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адмінправопорушення на розгляд громадської організації, трудовому колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ці вимоги закону не були виконані судом першої інстанції під час розгляду.

В судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 вини не визнала та пояснила, що 13.04.2023 о 8:50 год. вона дійсно керувала автомобілем «Citroen C3» р/номер НОМЕР_1 , в салоні автомобіля перебував пасажир ОСОБА_3 та припаркувалася біля магазину по вул. Н. Горовій, 57 у м. Черкаси, однак ніякого зіткнення чи наїзду на припаркований автомобіль «Mazda 6» р/номер НОМЕР_2 не скоювала. Працівники поліції оглядали її автомобіль через дуже незначний проміжок часу, перевіряли геометричні розміри та не знайшли будь-яких підтверджень контакту на кузові її автомобіля з іншими предметами.

Допитаний судом апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 пояснив, що 13.04.2023 р. він приїхав в м. Черкаси у відрядження і разом з ОСОБА_1 , яка була за кермом автомобіля «Citroen C3», вирішили заїхати купити квіти, приїхали до магазину, припаркувалися, пішли в магазин, нічого там не вибрали і вирішили приїхати пізніше. При виході з магазину сфотографували номери телефонів магазину, щоб перетелефонувати пізніше. Виїжджаючи, ОСОБА_1 вивернула кермо, зупинилася, знову його вивернула і вони виїхали. Зіткнення з іншим автомобілем він не відчув, музика в автомобілі не грала, було тихо, тому він би почув, якщо б зіткнення відбулось та вони поїхали на СТО. На станції підняли автомобіль, приїхали працівники поліції і почали звинувачувати ОСОБА_1 в тому, що вона скоїла біля магазину квітів ДТП і зникла з його місця. Сказали, щоб спустили з підйомника автомобіль і вони щось виміряли, але розташування пошкоджень на автомобілі ОСОБА_1 (по висоті) не співпадало з пошкодженнями іншого авто. Крім того, працівники поліції самі казали, що ознак зіткнення на автомобілі ОСОБА_1 може і не бути, оскільки на автомобілі «Мазда» було пошкоджено лише лако-фарбове покриття, але характер пошкоджень автомобіля ОСОБА_1 не відповідає пошкодженням іншого авто, оскільки у її автомобіля вони були глибокі, від якогось гострого предмету.

Потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що 12.04.2023 р. ввечері припаркував свій автомобіль «Mazda 6» біля магазину квітів за адресом вул. Н. Горова, 57 у м. Черкаси. 13.04.2023 р. приблизно о 9:20 год. виявив на своєму автомобілі пошкодження лако-фарбового покриття на правих дверях. Він переглянув записи відеокамери спостереження, яка встановлена на магазині, власником якого він є, та вважає, що ймовірно наїзд на його автомобіль здійснила водій автомобіля «Citroen C3» НОМЕР_1 . Повний відеозапис з камери спостереження він не зберіг та не може надати суду.

Суд першої інстанції послався у своїй постанові на пояснення ОСОБА_2 , схему місця ДТП, в якій на зворотньому боці згадуються пошкодження на правій передній та задній двері автомобіля «Mazda 6» без вказівки про їх локалізацію та геометричні розміри ( а. пр. 3), рапорт поліцейського ( а. пр. 4) і відеозапис та визнав винною ОСОБА_1 в порушенні вимог п. п. 2.3 б) та 13.3 ПДР України та у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Проте, вказані в судовому рішенні висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені під час апеляційного розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адмінправопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність. Тобто, ця норма закону передбачає, що для притягнення особи до адмінвідповідальності її дія або бездіяльність повинна бути протиправною, тобто порушувати встановлений законом порядок.

Згідно ст. 124 КУпАП, відповідальність за вказане адмінправопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суб`єктом адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП, можуть бути лише водії транспортних засобів. При цьому пошкодження таких засобів, вантажів, шляхів, шляхових та інших споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення правил дорожнього руху.

Вважаю, що посадовою особою, якою складено адмінпротокол відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП не надано до суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення нею адмінправопорушення, а саме не надано жодних доказів про те, що при виїзді з парковки вона не дотрималася вимог п. п. 2.3 б) та 13.3 ПДР України та здійснила зіткнення з іншим автомобілем, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження і матеріальні збитки. При складанні адмінпротоколу були допущені грубі порушення КУпАП, прав та законних інтересів особи, відносно якої складено адмінпротокол, усунути які в ході судового розгляду справи неможливо. Ці всі дані в сукупності свідчать про відсутність події та складу адмінправопорушення та є законною та обґрунтованою підставою для закриття провадження по справі.

Згідно протоколу про адмінправопорушення серії ААД № 391399 від 20.04.2023 р., в провину ОСОБА_1 ставиться порушення вимог п. п. 2.3 б) та 13.3 ПДР України.

Згідно з п. 2.3 «б» ПДР України, водій для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно п. 13.3 ПДР України, під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Відповідні експертизи при складання протоколу про адмінправопорушення та під час судового розгляду не призначалися та не проводилися.

З долученого до матеріалів справи запису відеокамери спостереження, яка встановлена на магазині, власником якого є ОСОБА_2 , вбачається, що 13.04.2023 р. о 7:50 год. ОСОБА_1 на автомобілі «Citroen C3» приїхала, а о 7:56 год. від`їхала з парковки та поруч з нею стояв автомобіль «Mazda 6» червоного кольору. На відеозаписі відсутні будь-які маневри з боку водія ОСОБА_1 , які б вказували на порушення нею п. п. 2.3 б) та 13.3 ПДР України. Автомобіль «Mazda 6» не рухається, сигналізація на ньому не вмикається, що могло би вказувати на фізичний контакт автомобілів внаслідок дій водія автомобіля «Citroen C3».

У файлі « photo_2023-04-13_14-23-35 .jpg» міститься фотозображення пошкодження лако-фарбового покриття на правих дверях автомобіля «Mazda 6», яке розташоване вздовж поздовжної вісі автомобіля. Проте з відеозапису видно, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 заїжджав та виїжджав не паралельно автомобілю «Mazda 6», а по радіусу, за такою траєкторією руху автомобіля не могли утворитися пошкодження на дверях, які зафіксовані на фотозображенні. До того ж, повний відеозапис з камери спостереження ОСОБА_2 суду не надав.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адмінправопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адмінправопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Тобто, особа може бути притягнута до адмінвідповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Аналогічні положення Конституції України поширюються і на осіб, які обвинувачуються у вчиненні правопорушень, передбачених КУпАП.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 р. № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП встановлено, що у наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адмінвідповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адмінправопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1.11.1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Згідно ст. 284 КУпАП по справі про адмінправопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 241 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адмінправопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адмінправопорушення.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням цих обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши наявні у справі докази, виходячи з засад, закріплених у ст. 7 КУпАП, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, неправильно встановив фактичні обставини справи і дійшов помилкового висновку, що в діях водія ОСОБА_1 наявний склад адмінправопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП та порушення вимог п.п. 2.3 б) та 13.3 ПДР України.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині, тому що надані у справі докази в їх сукупності об`єктивно не є достатніми для прийняття рішення про наявність в діях ОСОБА_4 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, апеляційний суд дійшов до переконання, що у даному, конкретному випадку не доведено склад адмінправопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП, оскільки вину обґрунтовано на недостатніх доказах, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного, так і міжнародного законодавства.

В зв`язку із скасуванням постанови суду першої інстанції саме з таких підстав, інші доводи апеляційної скарги не можуть бути предметом розгляду апеляційного суду.

За таких обставин, апеляційні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, тоді як постанова суду першої інстанції - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події та складу адмінправопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Придніпровського райсуду м. Черкаси від 31.05.2023 р., якою ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., стягнуто судовий збір в розмірі 536,80 грн. - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.