Справа № 461/2358/23
Провадження № 3/463/1154/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року суддя Личаківського районного суду м.Львова Грицко Р.Р., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, які надійшли від заступника начальника Львівського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Львова, українки, громадянки України, з вищою освітою, розлученої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення Серії ВАВ № 781961 від 22.02.2023 року, ОСОБА_1 07.02.2023 року близько 11 год. 05 хв., за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила фізичне насильство (без нанесення тілесних ушкоджень) та психологічне домашнє насильство відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: шарпала та зачинила у кімнаті, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначила, що психологічного та фізичного насильства відносно сина не вчиняла. Повідомила, що дійсно 07.02.2023 року у неї з сином виник конфлікт, оскільки останній відмовлявся йти до школи, оскільки у нього неприязні відносини із вчителем. По дорозі до школи син на вулиці всіляко намагався вчинити істерику, щоб не йти до школи, а також застосовував до неї прийоми вільної боротьби, оскільки останній відвідує спортивну секцію. Тілесних ушкоджень йому не завдавала, а лише відштовхувала його від себе в той момент, коли він застосовував до неї прийоми вільної боротьби. Також, коли вони повернулись додому, не потрапивши в школу, вона сказала сину зайти у свою кімнату, двері на ключ не закривала, він міг спокійно пересуватись по квартирі та харчуватись. Коли син знаходився у кімнаті та перебував в емоційному стані, зателефонував до свого батька з яким у неї також конфлікт і пожалівся на неї, а колишній чоловік не поспілкувавшись з нею, та не з`ясувавши всі обставини, керуючись емоціями сина звернувся до поліції.

Заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАВ № 781961 від 22.02.2023 року, копію протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.02.2023 року від ОСОБА_3 , письмові пояснення ОСОБА_1 від 22.02.2023 року, відеозапис розмови дитини ОСОБА_2 з батьком, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона ст.173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року № 2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Дитина, яка постраждала від домашнього насильства, - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Малолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи зміст протоколу про адміністративне правопорушення, у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насиллю» являється постраждалою дитиною від насильницьких дій матері ОСОБА_1 , оскільки відносно дитини та за його участі вчинялось психологічне та фізичне насильство, тому за захистом прав та інтересів постраждалої дитини звернувся законний представник - батько дитини ОСОБА_3 .

За змістом протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.02.2023 року від ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 вчинила психологічне та фізичне насильство відносно спільного малолітнього сина ОСОБА_2 , разом з тим написання заяви не може свідчити про вчинення ОСОБА_1 відносно дитини психологічного та фізичного насильства.

Судом встановлено, що дійсно між матір`ю та сином виник конфлікт, але завдання шкоди психічному чи фізичному здоров`ю потерпілого чи можливість завдання такої шкоди будь якими доказами не доведено, так як з пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вбачається, що конфлікт виник на побутовому ґрунті, оскільки син не хотів відвідувати школу та застосовував до неї прийоми вільної боротьби на вулиці, а вона лише відштовхувала його від себе, що припинити такі дії останнього та в подальшому останній знаходився в кімнаті, однак жодних обмежень щодо пересування по квартирі до останнього з боку матері ОСОБА_1 застосовано не було.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року № 2229-VIII психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

При цьому, слід зазначити, що конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

І тому суд звертає увагу на те, що не кожний конфлікт у сім`ї сам по собі є насильством, за який з точки зору ч.1 ст.173-2 КУпАП має настати адміністративна відповідальність.

При цьому, докази, які би підтверджували факт умисного вчинення ОСОБА_1 психологічного та фізичного насильства в матеріалах справи відсутні, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду справи. Саме по собі складення протоколу про адміністративне правопорушення, за відсутності інших даних на підтвердження наявності складу адміністративного правопорушення, не є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, всупереч вимогам ч.1 ст.173-2 КУпАП, у матеріалах справи відсутні докази того, що внаслідок дій ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_2 була завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю.

За змістом ст.ст.279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на обставини, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають протоколу, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами статей 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи. Недотримання цих вимог порушує право на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

У зв`язку з цим, суд враховує також практику ЄСПЛ. Так, у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, враховуючи викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 дані щодо порушення суспільних відносин у сфері захисту прав громадян, а саме вчинення насильства у сім`ї, об`єктивно не підтверджуються та ставлять під сумнів факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, так як, у неї був відсутній намір на заподіяння шкоди психічному та фізичному здоров`ю своєму малолітньому сину, враховуючи ч.3 ст.62 Конституції України, в якій зазначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст.173-2, ст.ст.247, 268, 279, 280, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Грицко Р.Р.