Справа№718/2792/23
Провадження№3/718/1040/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2023 року м.Кіцмань Чернівецька область

Суддя Кіцманського районного суду Чернівецької області Мінів О.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення,які надійшли з ВП №2 (м.Кіцмань) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , орган, що видав 7318 від 23.08.2018, громадянина України, українця за національністю, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

13.08.2023 о 20:55 в с.Дубівці по вул. Шевченка,82, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Альфаромео, державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alkotest Drager 0204, на місці зупинки, результат 1,32%. Таким чином, своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність, згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до положень ст.ст. 268, 277-2 КУпАП, про причини неявки не повідомив, що підтверджують матеріали справи.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також враховуючи строки притягнення особи до відповідальності, суд вважає, що слід вирішити справу за відсутності ОСОБА_1 , який повідомлений належним чином про судове засідання, та провести судовий розгляд в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року в справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Вирішуючи питання про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 суд враховує, що останній був добре обізнаний з фактом складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 13.08.2023 о 21:15, особисто отримав смс - повістку про виклик до суду, на 25.09.2023 на 09:00.

Слід звернути увагу на той факт, що ОСОБА_1 не заявляв жодних клопотань до суду і не висловлював своїх міркувань щодо законності складення адміністративного протоколу.

Вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та дослідивши долучені до нього матеріали, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306, водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні доведена протоколом серії ААБ № 182057 від 13.08.2023, складеним уповноваженим працівником поліції о 21:15 годині. В протоколі міститься підпис особи, яка притягається, про роз`яснення йому прав та обов`язків, про ознайомлення із часом та місцем розгляду справи, зі змістом протоколу, письмові пояснення надав на окремому аркуші. Застереження відсутні. (а.с. 1)

У відповідності до Акту огляду, огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки проводився з використанням спеціальних технічних засобів, за допомогою Alkotest Drager 0204, результат якого показав 1,32% проміле (позитивний), що підтверджується відео фіксацією нагрудних камер поліцейських. Згоду із результатом тестування ОСОБА_1 , висловив засвідчивши підписом.(а.с.5,7)

Згідно роздруківки Alkotest Drager 0204 щодо результатів виявлення стану алкогольного сп`яніння від 13.08.2023, ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, з позитивним результатом 1,32% . (а.с.2).

ОСОБА_1 висловив свою згоду із виявленим результатом, так як Акт огляду засвідчив своїм підписом без застережень.

Також, в матеріалах справи наявне Направлення від 13.08.2023 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 до Кіцманської БЛІЛ. Огляд в медичному закладі не проводився, оскільки ОСОБА_1 погодився із результатом спеціального технічного приладу на місці (а.с. 6).

Підставою зупинки того дня транспортного засобу стало порушення ОСОБА_1 п.п.2.1 та п.2.3 ПДР, за що винесено постанову за ч.2 ст.126 КУпАП. (а.с.3).

У відповідності до письмових пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його було зупинено працівниками поліції за порушення ПДР, в ході перевірки документів запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою Alkotest Drager, на що він погодився, результат огляду1,32% проміле. Свою вину у вчиненому визнав, оскільки раніше зловживав спиртним, після чого сів за кермо. (а.с. 4)

ОСОБА_1 відсторонений від керування транспортним засобом, шляхом залишення автомобіля н а місці зупинки.

Правомірність зазначених доказів та фактичних обставин, викладених у них, підтверджується і долученим до матеріалів справи диском із відеозаписами з нагрудних камер поліцейських. На яких зафіксовано обставини, які мали місце при оформленні матеріалів відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

На відео чітко видно як останній проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального приладу, з результатом тесту 1,32% проміле. Жодних зауважень ОСОБА_1 не заявляє, не заперечує з приводу виявленого результату, та згідний з ним, в медичний заклад їхати не бажає, на запитання поліцейського чи вживав алкоголь відповів Так вживав.(а.с.7)

Наявний відеозапис узгоджується з іншими матеріалами справи та у сукупності з ними свідчить про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, суд вважає вище перелічені докази, які безпосередньо досліджені у судовому засіданні, належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та визнання його винуватості.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення та інші письмові докази не містять істотних розбіжностей, та повністю підтверджують фактичні обставини справи.

Патрульними поліцейськими були дотримані вимоги вказаної вище Інструкції та ст. 266 КУпАП, під час оформлення матеріалів відносно ОСОБА_1 за ч.1ст.130 КУпАП, а його вина у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння підтверджена належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи та оціненими судом.

Відповідно до роз`яснень пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення, однак суди не вправі застосовувати його тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Як вбачається з матеріалів справи посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалося, а тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавалося. Однак до матеріалів справи долучено копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 162070 від 13.08.2023, з якої вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом при цьому не маючи право керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1.а ПДР, чим порушив вимоги ч.2 ст. 126 КУпАП .

Згідно положень п. 1.10 Правил дорожнього руху України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії, а також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Тобто на час вчинення правопорушення ОСОБА_1 не отримав посвідчення водія на право керування транспортним засобом, а тому останній в розумінні вищенаведених норм чинного законодавства не є водієм (є іншою особою) та до нього не підлягає застосуванню позбавлення права керування транспортними засобами.

При накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення, в межах санкції ч. 1ст. 130 КУпАП, у виді накладення штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Керуючись ст.ст. 24, 33-35, 40-1,130, 245, 265-2, 280, 284, 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, без позбавленням права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору .

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимогст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місце знаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Суддя: О.І. Мінів