ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/6342/22

Номер провадження 3/495/1474/2023

13 вересня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярський О.О. розглянувши матеріали, що надійшли від Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

24.08.2022 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшли матеріали про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

17.08.2022 року поліцейським Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області складений протокол серії ААД № 128283 про вчинення гр. ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що 17.08.2022 року о 21:20 год. в м. Білгород-Дністровський, по вул. Адмірала Ушакова, буд. 1а, гр. ОСОБА_1 , керував автомобілем Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нестійка хода) від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі та проходження тесту на прилад алкотестер драгер, відмовився у присутності двох свідків.

Таким чином, своїми діями порушив п 2.5. ПДД, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУПАП.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.01.2023 року було адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , про притягнення його адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повернуто до Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області для належного оформлення.

Постанова Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.01.2023 року працівниками Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області належним чином не була виконана.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.03.2023 року було адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , про притягнення його адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повернуто до Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області для належного оформлення.

Постанова Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.03.2023 року працівниками Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області належним чином не була виконана.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.03.2023 року було адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , про притягнення його адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повернуто до Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області для належного оформлення.

Постанова Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.03.2023 року працівниками Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області належним чином не була виконана.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2023 року справу № 495/6342/22 було розподілено на суддю Боярського О.О.

21.06.2023 року ОСОБА_1 подав до суду клопотання про витребування доказів, а саме:

«-витребувати та приєднати до матеріалів справи № 495/6342/22, з Білгород - Дністровського РВП ГУНП України в Одеській області, завірені належним чином, відомості про наявність сертифікатів якості, які надають право посадовим особам нацполіції використовувати зазначені пристрої на території України, а також відомості про повірку пристрою відео фіксації, за допомоги якого співробітником Білгород - Дністровського РВП ГУНП України в Одеській області, 22.08.2022р., здійснювалась відео фіксація, під час складення протоколу, серії ААД № 128283, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУПАП;

- витребувати та приєднати до матеріалів справи № 495/6342/22, з Білгород - Дністровського РВП ГУНП України в Одеській області, відомості про те, чи складались будь які інші протоколи, про притягнення до адміністративної відповідальності, співробітниками Білгород - Дністровського РВП ГУНП України в Одеській області, 22.08.2022 р., крім протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААД № 128283, за ч.1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 ;

- витребувати та приєднати до матеріалів справи № 495/6342/22, з Білгород - Дністровського РВП ГУНП України в Одеській області, завірені належним чином, відомості про отримання пристроїв відео фіксації, співробітником Білгород - Дністровського РВП ГУНП України в Одеській області, який 22.08.2022р., здійснював відео фіксацію, під час складення протоколу, серії ААД №128283, про притягнення до адміністративно відповідальності ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУПАП.»

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.06.2023 року було задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів у справі про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

26.08.2023 року до канцелярії суду від Білгород - Дністровського РВП ГУНП України в Одеській області надійшов лист, щодо надання витребуваних доказів.

Однак, вищезазначені докази працівниками поліції в належній формі надані не були.

09.08.2023 року ОСОБА_1 подав до суду клопотання про виклик у наступне судове засідання свідків, а саме:

Викликати у наступне судове засідання, для надання пояснень, посадових осіб Білгород - Дністровського РВП ГУНП України в Одеській області, якими був складений протокол про адміністративне правопорушення, серії ААД № 128283, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.08.2023 року було задоволено клопотання ОСОБА_1 про виклик свідків в судове засідання призначене на 16.08.2023 року о 10:40 год.

Однак розгляд справи призначеної 16.08.2023 року о 10:40 год. не проводився у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 було подано клопотання про перенесення розгляду справи.

В судове засідання 13.09.2023 року учасники судового процесу не з`явились.

Свідками вказаного правопорушення вказано: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судове засідання свідок гр. ОСОБА_2 не з`явився. Про дату і час судового засідання призначеного на 13.09.2023 року повідомлявся шляхом надсилання судової повістки на вказану в протоколі серії ААД № 128283 адресу місця проживання.

В судове засідання свідок гр. ОСОБА_3 не з`явився. Про дату і час судового засідання призначеного на 13.09.2023 року повідомлявся шляхом надсилання судової повістки на вказану в протоколі серії ААД № 128283 адресу місця проживання.

Таким чином суд вважає, що здійснив всі належні та можливі заходи задля повідомлення осіб про розгляд вказаної справи.

Крім того, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про дату попереднього судового засідання повідомлялись, однак вказані особи до суду не з`явилися.

11.09.2023 року до канцелярії Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від ОСОБА_1 подав до суду клопотання відповідно до якого просив суд, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Свою позицію ОСОБА_1 , обгрунтував зокрема тим, що ним не було порушено жодного правила дорожнього руху, яке б могло б бути передмовою складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, свідків вказаного в протоколі правопорушення не було, особи які зазначені в протоколі свідками були запрошені поліцейськими вже після розгляду поліцейськими вказаної в протоколі справи. Крім того, відеозапис якій міститься в матеріалах справи не відображає суті правопорушення, оскільки з нього не вбачається моменту зупинки транспортного засобу. Вказує, що йому не було вручено письмового направлення на медичне обстеження, а направлення, яке міститься в матеріалах справи він бачить вперше, крім того в цьому направлені відсутній запис щодо протоколу. Зазначає, що йому не було роз`яснено поліцейськими право на правову допомогу.

Вивчивши матеріали справи, докази, суд встановив.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 75 КАСУ визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративна відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Відповідно до ч.5 та ч.6 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.п.2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: - запах алкоголю з порожнини рота; - порушення координації рухів; - порушення мови; - виражене тремтіння пальців рук; - різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; - поведінка, що не відповідає обстановці.

Таким чином, вищезазначені нормативні акти чітко визначають, коли у поліцейського виникає право проводити огляд на стан сп`яніння водіїв транспортних засобів, а саме у поліцейського мають бути підстави вважати, що водії перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.8 Інструкції, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку №1103, пункт 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення матеріалів №1395).

Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підлягає доведенню: -факт керування особою транспортним засобом; -наявність ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння оформлена відповідним направленням; -факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Відмова особи від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути чіткою, зрозумілою, такою, яка не викликає сумнівів чи неоднозначного її тлумачення та яка не залежить від будь-яких зовнішніх факторів, у тому числі і дій чи намірів інших осіб.

Натомість, посадовою особою, яка склала протокол щодо ОСОБА_1 , не було дотримано зазначених положень нормативних актів та протокол щодо нього складено за відсутності відповідних достатніх доказів про вчинення вказаного правопорушення.

Застосовуючи до справ про адміністративні правопорушення принципи кримінального провадження поліцейські, відповідно до вимог ст.20 КПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинні були детально проінформувати ОСОБА_1 , про сутність висунутої ними вимоги, порядок вчинення певних процесуальних дій та наслідки, які можуть для нього настати як у випадку проходження, так і у випадку відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, роз`яснити права передбачені ст.268 КУпАП.

Лише при наявності усіх зазначених обставин поліцейський може складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, що вчинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Суд при ухваленні рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

В матеріалах справи відсутнє направлення водія транспортного засобу для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд не може збирати докази, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Таким чином протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог п.11 розділу ІІ Інструкції, яка передбачає, що оформлення матеріалів про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.п.6, 7 розділу 1, п. п.5,6 розділу II, п.22 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування па впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, якими, зокрема, передбачено: огляд на стан сп`янінню проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірюваної техніки. Огляд на стан сп`яніння ні місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції,а відеозапис ведеться безперервно до її завершення.

Таким чином протокол про адміністративне правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП. В ньому зазначається результати огляду, до нього долучаються докази перебування особи у стані алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а наявність свідків у випадку відсутності відео фіксації є обов`язковою.

Водієві ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі охорони здоров`я шляхом вручення письмового направлення та відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки матеріали справи не містять.

Крім того, критично ставиться до копії медичного направлення на проходження обстеження на визначення стану алкогольного сп`яніння, оскільки в цьому направлені, в графі «номер та серія протоколу» до якого долучається вказане направлення, відсутня будь яка інформація, що унеможливлює беззаперечно констатувати факт вручення поліцейськими письмового направлення водію.

Крім того, з матеріалів справи не вбачається, з яких причин працівники поліції вирішили, що ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження медичного обстеження в установлено законом порядку.

Крім того, як зазначає ОСОБА_1 йому не було вручено письмового направлення на проходження медичного обстеження в закладах охорони здоров`я. Оскільки вищенаведений факт не спростовується матеріалами справи, суд приймає до уваги такі пояснення та погоджується з ними.

Крім того суд вважає, що поліцейськими було порушено вимоги щодо направлення особи на медичне обстеження.

У цьому письмовому направленні має бути вказаний конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення тощо.

Згідно до п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

При цьому в матеріалах справи, суд не вбачає належних доказів, щодо причини зупинки поліцейськими т/з, яким керував ОСОБА_1 , а це в свою чергу є порушенням поліцейськими ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». Таким чином суд приходить до висновку, що зупинка т/з Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 була безпідставною.

Таку ж позицію висловив у своїй постанові Сьомий апеляційний адміністративний суд у справі № 136/651/21 від 23.07.2021 року, якщо зупинка транспортного засобу була безпідставною, штраф за порушення ПДР незаконний.

З досліджених матеріалів справи про адміністративні правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено, що долучені письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відмови правопорушника від проходження огляду на стан сп`яніння не відповідають критерію належності доказів, зокрема в ст. 272 КУпАП вказується, що свідок зобов`язаний дати правдиві пояснення щодо обставин, які йому відомі та підлягають установленню по даній справі, тобто в даному випадку на інспекторів патрульної поліції покладається обов`язок документування відомостей про адміністративне правопорушення шляхом належного процесуального закріплення пояснень свідків щодо обставин справи, зокрема з-приводу часу, місця, способу та інших відомостей вчинення адміністративного правопорушення.

Однак, в даному випадку суд не може визнати належним закріплення пояснень свідків ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 уповноваженою посадовою особою патрульної поліції, оскільки в них відсутні відомості щодо суті правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім того, вказані пояснення свідків датовані 12.08.2022 року, в той час як подія, яка зазначена в протоколі відбулася 17.08.2023 року.

З таких пояснень свідків неможливо встановити чи були підстави вважати, що водій гр. ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, при цьому через відсутність даних відомостей, їх також неможливо зіставити з тими ознаками сп`яніння, що зазначені в змісті протоколу про адміністративне правопорушення, та таким чином перевірити обґрунтованість вимог співробітників патрульної поліції для проходження правопорушником відповідного огляду на стан сп`яніння.

Щодо рапортів поліцейських, суд вважає, що рапорт поліцейського не є беззаперечним доказом, оскільки у розумінні ст. 251 КУпАП, такий рапорт не може вважатися належним і допустимим доказом учинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таку ж позицію висловив Верховний Суду від 20.05.2020 р. у справі № 524/5741/16-а. Верховний Суд, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Крім того, сам по собі протокол серії ААД № 128283 про вчинення гр. ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не може бути беззаперечним доказом винуватості особи у справі, оскільки він був складений працівниками поліції, які в свою чергу зацікавлені у притягненні особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином застосовуючи аналогію з рапортом поліцейських суд вважає, що протокол серії ААД № 128283 про вчинення гр. ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не є беззаперечним доказом.

Відповідно правову позицію висловив Верховний Суду від 20.05.2020 р. у справі № 524/5741/16-а. Верховний Суд, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень

Крім того, суд наголошує, що водій не забов`язаний доказувати, що він не винен. Цей обов`язок покладений на інспектора.

Таку ж позицію висловив Шостий апеляційний адміністративний суд у справі (№760/28161/19), відповідно до правової позиції якого вказано, що водієві достатньо лише вказати на факт протиправного рішення, дії чи бездіяльності якщо допустимі докази для цього недостатні. Своєю чергою інспектор має довести доказами факт законності свого рішення.

Крім того, суд вважає, що СД- диск з відеозаписом, який був долучений до матеріалів справи є неналежним доказом з оглядом на наступне:

СД- диск, який було долучено до матеріалів адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності містять 7 (сім) файлів.

При чому, на двох відеозаписах вбачається зовсім інша особа з якою поліцейські ведуть розмову, яка взагалі не має відношення до вищезазначеної справи. На одному файлі міститься статичне відео з якого вбачається, що нагрудна камера поліцейського знаходиться в салоні невідомого автомобіля. На чотирьох інших файлах неможливо встановити, яке саме правопорушення вчинив ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу, тобто, неможливо встановити яка саме була причина зупинки транспортного засобу Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .

З огляду на вищезазначене, неможливо беззаперечно констатувати той факт, що за кермом транспортного засобу Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 дійсно перебував ОСОБА_1 .

Крім того, з відеозаписів, які були долучені до матеріалів справи, неможливо встановити осіб, які були залучені в якості свідків зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 ..

Разом з тим, суд наголошує, що з відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 запитує працівників поліції яке правопорушення він вчинив, однак отримує відповідь від поліцейських, що нібито в нього запах алкоголю з порожнини рота.

Відповідно до постанови Сьомого апеляційного суду від 02.07.2020 року, у справі № 686/4414/20. «Відеозапис з нагрудної камери поліцейського не є належними доказами у справі, оскільки вони не відображають відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність».

Крім того, суд наголошує на тому, що відео фіксування правопорушення повинно відбуватися з моменту його виявлення і до його завершення. При цьому, переривати відео фіксування процесу розгляду справи не можна, оскільки це є підставою вважати відео та фото докази, як неналежні.

Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» поліцією в своїй діяльності застосовуються технічні прилади та технічні засоби, що мають фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Поліції для забезпечення публічної безпеки порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання ПДР.

Пунктом 5 розділу ІІ Інструкції № 1026 зазначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Разом з тим, суд зазначає, що поліцейськими під час розгляду справи відеофіксація події переривалася з невідомих причин.

Також, працівником поліції не роз`яснено з яких причин включення портативного відеореєстратора відбулося не з моменту початку виконання службових обов`язків та закінчилося до повного завершення складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно пункту 1 розділу VІІ Інструкції під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам. Дозвіл на копіювання та видачу відеозапису складання протоколу про адміністративне правопорушення працівник поліції до матеріалів адміністративної справи не надав.

Отже, доданий відеоматеріал до адміністративної справи є неналежним доказом, у зв`язку з порушенням законодавства з боку працівника поліції.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідні відеофайли не було підписано ЕЦП, тому відео надані до суду поліцейськими як докази порушення водієм правил дорожнього руху (ПДР), є неналежними.

Оскільки такі докази мають бути засвідчено електронним цифровим підписом (ЕЦП) особи, яка здійснювала запис (фото), чи особи, яка робила їх копію.

Таку ж позицію висловив Другий апеляційний адміністративний суд в постанові від 5 квітня 2021 року у справі № 591/6739/20 «відео докази порушення водіями правил дорожнього руху (ПДР), має бути засвідчено електронним цифровим підписом (ЕЦП)».

Крім того, як зазначає ОСОБА_1 , йому не було роз`яснено прав, зокрема на право надання правової допомоги, суд приймає цей факт до уваги, оскільки протилежного не наведено в матеріалах справи, тому суд не може не враховувати такі обставини.

А отже, суд приходить до висновку, що поліцейськими не дотримано передбаченої законом процедури яка має важливу роль для встановлення об`єктивної істини при розгляді справи, а саме: розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає справу.

Поліцейський оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи,їх права і обов`язки. З протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено, чи інспектор роз`яснив водію його права ( відповідно до ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України), як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що являється грубим порушенням процедури накладання стягнення і скасування штрафу. (ст.280 КУпАП).

Крім того, згідно ст. 62 Конституції України де закріплює принцип судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого особа, яка притягується до відповідальності може бути визнана винною і покараною лише за умови, якщо її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена рішенням суду. Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Відповідну позицію висловив у своїй постанові Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду України від 18.02.2020 року по справі №524/9827/16-а у адміністративному провадженні № К/9901/20742/18, ненадання інспектором поліції можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Висновки.

Суд враховує принцип jura novit curia («суд знає закони»), який передбачає обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Даний принцип викладений у постановах Верховного суду у справах № 537/4259/15-ц та № 917/1739/17.

Суд забов`язаний дотримуватись принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Таку ж позицію висловив Верховний суд у справі №463/1352/16-а/

Доктрина «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree) сформульована Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України».

Іноді використовується також фраза: «плід отруєного дерева».

Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.

На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

Суд вважає, що поза розумними сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як таких що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Таку ж позицію висловив Верховний суд в постанові Касаційного кримінального суду від 09 квітня 2020 року у справі № 761/43930/17, де зазначив. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування в стані сп`яніння), як такий, що складений з порушенням вимог законодавства, не може вважатися допустимим доказом і бути покладеним в основу доведеності вини особи, що притягується до відповідальності. Інші докази не вказують на беззаперечне доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення в передбаченому законом порядку.

Таким чином суд приходить до висновку, щодо неможливості констатувати об`єктивну сторону правопорушення, а саме, подій викладеної в фабулі протоколу, що в свою чергу є основним правилом застосування ст. 256 КУпАП. Крім того, суд намагався ретельно з`ясувати всі обставини справи, здійснив виклик свідків, але при ухвалені рішення суд зробив висновок з матеріалів, які наявні в матеріалах справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність вини гр. ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, тому провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 24, 33, 34, ч. 1 ст. 130, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти діб з моменту її винесення.

Суддя Боярський О.О.