справа № 760/1109/23 головуючий у суді І інстанції Бурлака О. В.
провадження № 33/824/4773/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Березовенко Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Сенчиком Олександром Шандоровичем, на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 29 березня 2023 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 грн. із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Сенчик О.Ш. 22 вересня 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 29 березня 2023року та закрити провадження у справі у зв`язку відсутністю складу адміністративного правопорушення. Також до апеляційної скарги апелянтом додано заяву про поновлення строку на оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 29 березня 2023 року.

05 жовтня 2023 року матеріали справи про адміністративне правопорушення надійшли на адресу Київського апеляційного суду.

06 жовтня 2023 року матеріали справи про адміністративне правопорушення передано головуючому судді.

Однак, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з таких підстав.

Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).

Згідно ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення строку на подачу скарги, повертається особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

У своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте можливість суду щодо поновлення строку не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»). При визначенні наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особі вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.

У заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції апелянт зазначав, що судове рішення було ухвалено 29 березня 2023 року, але по 31 серпня 2023 року постанова суду не була надіслана або вручена апелянтові. Вказує, що 31 серпня 2023 року апелянтом до суду першої інстанції була подана заява про направлення на його адресу судового рішення для оскарження у апеляційному порядку. Наголошує, що судове рішення Солом`янського районного суду від 29 березня 2023 року було отримано ним 18 вересня 2023 року.

Розглянувши дане клопотання, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, зважаючи на таке.

Апеляційний суд звертає увагу апелянта на те, що перебіг строку на апеляційне оскарження постанови суду, що прийнята за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, розпочинається з моменту винесення такої постанови судом, а не з моменту ознайомлення особи з такою постановою.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова була прийнята Солом`янським районним судом м. Києва 29 березня 2023 року.

Отже, у даній справі перебіг строку на апеляційне оскарження розпочався 29 березня 2023року та закінчився 07 квітня 2023 року.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга була направлена засобами поштового зв`язку до суду першої інстанції лише 22 вересня 2023 року (а.с.25-31).

При цьому апеляційний суд бере до уваги, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 370870 від 16 грудня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 під підпис був повідомлений про те, що розгляд адміністративної справи відбудеться в Солом`янському районному суді м. Києва (а.с.1).

Окрім того, судом першої інстанції здійснювався виклик ОСОБА_1 в судове засідання шляхом надсилання судової повістки на поштову адресу останнього, яка була зазначена ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення. Також матеріали справи містять письмове клопотання ОСОБА_1 про закриття справи, що додатково підтверджує його обізнаність із розглядом справи про адміністративне правопорушення у Солом`янському районному суді м. Києва.

У матеріалах справи міститься супровідний лист від 03 квітня 2023 року, із змісту якого вбачається, що оскаржувана постанова суду направлялася на адресу ОСОБА_1 , вказану ним особисто у протоколі про адміністративне правопорушення. Конверт зі вкладенням, який направлявся на поштову адресу ОСОБА_1 , повернувся на адресу суду без вручення з зазначенням причини повернення «за закінченням терміну зберігання» (а.с.18).

31 серпня 2023 року на адресу Солом`янського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 , у якій він просив направити на адресу його проживання судове рішення (а.с.23).

Отже, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції, подавав до суду клопотання про закриття провадження, а тому мав цікавитися результатом розгляду справи.

Натомість у період з 29 березня 2023 року (дати прийняття постанови) до 31 серпня 2023 року (дати звернення ОСОБА_1 до суду) жодних заяв чи клопотань про отримання копії постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 29 березня 2023 року ОСОБА_1 не подавалося.

Окрім того, апеляційний суд бере до уваги, що оскаржувана апелянтом постанова Солом`янського районного суду м. Києва від 29 березня 2023 року була оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень 04 квітня 2023 року, що свідчить про додаткову можливість апелянта ознайомитися зі змістом оскаржуваної постанови суду.

Реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час, місце та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак у розумні інтервали часу не вживав заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження, а відтак, апеляційний суд не вбачає підстав для визнання вказаної причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважною.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи самостійним суб`єктом оскарження, не скористався своїм правом на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції у строки, що визначені чинним законодавством та, зважаючи на відсутність перешкод для реалізації такого права, пропустив такий строк без поважних причин.

При цьому слід зауважити, що, розглядаючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд звертає увагу на те, що жодних доказів на підтвердження існування обставин, які були чи об`єктивно є непереборними, і які не залежали від волевиявлення ОСОБА_1 , чи які перешкоджали або створювали труднощі, або унеможливлювали своєчасно подати апеляційну скаргу чи будь-яким способом заявити про свою незгоду з винесеним судом рішенням, або вчинити будь-які інші дії, які можна було б розцінювати як спробу для оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційному суду не надано.

За таких обставин апеляційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 29 березня 2023 року - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Сенчиком Олександром Шандоровичем, на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 29 березня 2023 року - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В.Березовенко