КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 33/824/4355/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в складі судді Кирилюк Г. М.

при секретарі Кролівець О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Бузанова Дмитра Вікторовича на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2023 року в складі судді Глянь О. С., про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

25.08.2023 захисник ОСОБА_1 - адвокат Бузанов Д. В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2023 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно громадянина України ОСОБА_1 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 статті 173-2 КУпАП.

Вважає, що судом було безпідставно притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 , при цьому застосовано обставину, яка обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення, без наявних в матеріалах справи доказів та без відповідного відображення в постанові про підстави, які давали застосовувати цю обставину при вирішенні справи.

Що стосується економічного насильства, то матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 дій, що включають умисне позбавлення житла, їжі або можливості користуватися ними, оскільки відсутні докази наявності шкоди, про що зазначено в самому протоколі.

Доказів наявності у ОСОБА_2 права користування чи права власності на частку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 матеріали справи не містять, судом не вжито заходів щодо встановлення такого права.

Обставини, які були досліджені судом, свідчать лише про наявність спору щодо здійснення права користування спільним нерухомим майном між співвласниками, що вирішується у цивільному процесуальному порядку шляхом подання відповідного позову.

Переконливих доказів наявності складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП в справі немає.

Наведене свідчить про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Бузанов Д. В. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_2 просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

По обставинам подій 15 липня 2023 року ОСОБА_2 суду пояснила, що є співвласницею квартири, в якій проживає ОСОБА_1 разом з їх матір`ю, яку вона доглядає. В квартирі певний час була відсутня гаряча вода і коли вона з`явилась, вона не змогла добре закрити кран. Вона повідомила своєму брату ОСОБА_1 про те, що вона зламала кран. Він просив гроші за те, щоб його полагодити. Вона викликала сантехніка, який почав лагодити кран. Коли прийшов брат, він вигнав сантехніка і почав викликати поліцію. Два місяця вони були без гарячої води. Брат зняв кран також у ванній кімнаті.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Бузанов Д. В., потерпілу ОСОБА_2 , проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з точки зору суду першої інстанції стала наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції.

Так, частиною другою статті 173-2КУпАП передбачена відповідальність за повторне вчинення особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню, домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Матеріали справи не містять доказів того і судом не встановлено, що ОСОБА_1 повторно протягом року було притягнуто до адміністративної відповідальності за одне з порушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За таких підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП є неможливим, оскільки відсутня така кваліфікуюча ознака як повторність.

Крім цього, відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема економічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно завдається шкода.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Отже, сама по собі, зокрема, "заборона ремонтувати сантехніку" не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише в тому випадку, коли такі дії спрямовані на умисне позбавлення можливості користуватися нею.

Додані до протоколу рапорт ст. інспектора СПДН Шевченківського УП ГУКНП у м. Києві Т. Кирилюк та пояснення ОСОБА_2 про те, що вона запросила в квартиру сантехніка для заміни крану, а брат його вигнав та заборонив ремонтувати щось без його відома, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

З огляду на пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , беззаперечно вбачається, що між ними існує конфліктна ситуація з приводу користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Надані суду докази в їх сукупності не доводять ту обставину, що ОСОБА_1 позбавив потерпілу можливості користуватись краном в квартирі, що б свою чергу свідчило про завдання або можливість завдання шкоди психічному чи фізичному здоров`ю потерпілої.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia» , рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених у диспозиції ч.2 ст. 1732 КУпАП, та настання чи можливості настання для ОСОБА_2 наслідків, зазначених у цій статті.

Суд першої інстанції не встановив фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.1732 КУпАП, а тому дійшов помилкового висновку про винуватість особи у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2023 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.1732 КУпАП закриттю за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Бузанова Дмитра Вікторовича задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2023 року скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.1732 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.1732 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кирилюк Г. М.