Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю секретарів судових засідань Чейпеш С. І., Бізілі А. І., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Цебрика Л. В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/32/20, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Есенова О. Р. з доповненнями до неї, на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.01.2019.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн 40 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 233993 від 16.10.2018 та постанови судді від 15.01.2019 вбачається, що ОСОБА_1 16.10.2018 о 14 год по вул. Гагаріна в м. Ужгороді, керував автомобілем марки «Volkswagen Golf», н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову від 15.01.2019 скасувати, а провадження закрити з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 та п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про незаконність постанови, допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права, розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що вплинуло на повноту та об`єктивність судового розгляду. Судом винесено постанову без належного з`ясування фактичних обставин справи, внаслідок чого прийнято незаконне рішення, а судовий розгляд справи проведено без дотримання вимог ст. 268, 271, 279 КУпАП та положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і

-2-

основоположних свобод, чим порушено його право на захист. Судом безпідставно проігноровано клопотання захисника про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не надано можливості захиснику ознайомитись з матеріалами справи та проігноровано заяву про виклик в судове засідання свідків. Крім того зазначає, що із резолютивної частини постанови не зрозуміло які конкретно вчинені ним дії утворюють склад передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення. Зазначені порушення, на його думку, свідчать про недотримання судом першої інстанції вимог ст. 7, 245, 278, 280 під час розгляду справи щодо нього і тягнуть за собою скасування зазначеної постанови суду. Також звертає увагу на положення ч. 2 ст. 38 КУпАП щодо строків накладення адміністративного стягнення, який з дня вчинення ним адміністративного правопорушення - 16.10.2018, сплив. Одночасно ОСОБА_1 ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що такий строк пропущено з поважних причин, оскільки розгляд справи проведено без його участі, а копію постанови отримав лише 29.01.2019.

У доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Есенов О. Р. вказують на те, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. В обґрунтування таких вимог зазначають, що у момент зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, такі його покази суд першої інстанції не перевірив шляхом допиту свідків. Наявний у матеріалах справи відеозапис не підтверджує факт керування ОСОБА_1 автомобілем і такий є недопустимим доказом, оскільки здійснений не безперервно, не зі службової камери поліцейських, а на телефони сторонніх невідомих осіб. Вказують і на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу, що в свою чергу свідчить про те, що поліцейський протиправно примусив ОСОБА_1 проходити огляд у закладі охорони здоров`я, де його огляд на стан сп`яніння проведено за допомогою технічного засобу, який не дозволено до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем, яка не пройшла тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, і в матеріалах справи відсутні відомості про те, що Закарпатський обласний наркологічний диспансер є у переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право на проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння, що в свою чергу свідчить про недопустимість медичного висновку як доказу винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Із витребуваного апеляційним судом в порушення принципу змагальності акту медичного оглядку ОСОБА_1 не вбачається проведення з ним жодних маніпуляцій, крім посилання на Драгер, для належного встановлення алкогольного сп`яніння. Також вказують про невідповідність складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з неналежним зазначенням поліцейським моделі автомобіля. Також вважають, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що капрал поліції Лошак К. М. має право на складання протоколів про адміністративне правопорушення, у тому числі й за ст. 130 КУпАП. Суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , не з`ясувавши причини його неявки та чи він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим суд не з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, відомості про особу ОСОБА_1 , його сімейний та майновий стан, трудову діяльність як водія, а також не дав будь-якої оцінки клопотанням про відкладення розгляду справи із-за хвороби ОСОБА_1 та про виклик свідків. Просять врахувати судову практику апеляційних судів в аналогічних справах, позитивну характеристику ОСОБА_1 з місця роботи, те, що він вперше притягається до адміністративної відповідальності та має на утриманні дитину-інваліда І групи. Просять

-3-

постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністі події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Цебрика Л. В., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Оскільки, як вбачається з матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, її розгляд проведено судом першої інстанції без участі ОСОБА_1 , а дані про належне виконання судом першої інстанції вимог ст. 285 КУпАП у матеріалах справи відсутні, причини пропуску апелянтом строку на подання апеляційної скарги визнаються поважними, у зв`язку з чим такий строк підлягає поновленню.

Суд, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги про поновлення строку на апеляційне оскарження, приходить до переконання про їх слушність щодо поважності причин пропуску строку на оскарження постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом, а відповідно до ст. 268 цього Кодексу, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце, і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні під час розгляду справи щодо нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Згідно матеріалів справи, суд першої інстанції вказаних вимог законодавства не дотримався, у вказаний законодавством строк копію постанови суду ОСОБА_1 надіслав після закінчення строку апеляційного оскарження, чим порушив його право на апеляційне оскарження постанови суду.

З врахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права на захист особи, з врахуванням не дотримання судом першої інстанції вимог ст. 285 КУпАП, доводи апеляційної скарги щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 апеляційний суд вважає поважними, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови таким, що підлягає до задоволення і такий строк поновлюється.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване ,законне рішення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

-4-

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

Незважаючи на заперечення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 233993 від 16.10.2018, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 233993 від 16.10.2018, ОСОБА_1 16.10.2018 о 14 год по вул. Гагаріна в м. Ужгороді, керував автомобілем марки «Volkswagen Golf» н. з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога.

З висновку № 275 від 16.10.2018 лікаря Закарпатського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_3 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вбачається, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Цей висновок не суперечить вимогам як ст. 266 КУпАП, так і Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735.

Також, при прийнятті рішення, судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги належним чином завірену копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 669876 від 16.10.2018, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а також відеозапис із нагрудних камер працівників патрульної поліції.

-5-

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та доповненнях до неї про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Матеріали справи також не містять доказів про порушення поліцейським інспектором взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Закарпатській області Лошак К. М. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 233993 від 16.10.2018, складено відповідно до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

Разом з тим, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, й оскарження таких дій та їх наслідків ОСОБА_1 чи його захисником.

Також, апеляційним судом не встановлено допущених під час складання вказаного протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України № 1452/735 від 09.11.2015.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть свідчити про зацікавленість вказаного працівника поліції у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних належні докази відсутні у матеріалах справи, їх також не додано і до апеляційної скарги, і на такі ОСОБА_1 та його захисник не посилалися під час апеляційного розгляду. Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що працівники поліції при виконанні своїх посадових обов`язків діяли виключно у межах наданих їм повноважень.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги підтверджуючих даних, які свідчать про те, що стосовно ОСОБА_1 з боку поліцейських були вчинені незаконні методи, примус чи упередженість - докази, які можуть підтвердити цей факт відсутні, і такі докази стороною захисту не додано до матеріалів справи та апеляційної скарги.

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення прав ОСОБА_1 через розгляд справи у його відсутність, то апеляційний суд також вважає їх необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова судді постановлена 15.01.2019 за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Есенова О. Р., які в судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення судового засідання не подавали. У зв`язку з чим, суддя суду першої інстанції вважав, що неявка в судове засідання ОСОБА_1 та його захисника без поважних причин є зловживанням процесуальними правами, спробою уникнути відповідальності за правопорушення шляхом затягування строків розгляду справи, а тому судом першої інстанції правомірно була розглянута справа без участі ОСОБА_1 та захисника Есенова О. Р..

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

-6-

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, враховуючи безпідставне умисне затягування правопорушником справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий i відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним i безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, а значить обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. В прямі обов`язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином рішення суду першої інстанції про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Есенова О. Р. прийнято відповідно до вимог ст. 268 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Враховуючи наведене, необхідно прийти до висновку, що незгода водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу свідчить про неприпустимість використання отриманих результатів в якості доказу вини у вчиненні адміністративного правопорушення та є правовою підставою для направлення водія для проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, а тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

-7-

Зі змісту відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції вбачається, що водію ОСОБА_1 спочатку було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціально технічного приладу Драгер. Також зі змісту вищевказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу приладу Драгер відмовився, а тому останній був доставлений працівниками поліції для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння до Закарпатського обласного наркологічного диспансеру, де відповідно до висновку № 275 від 16.10.2018, ОСОБА_1 пройшов огляд щодо визначення стану алкогольного сп`яніння, за наслідком якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Тому доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 працівники поліції примушували пройти медичний огляд саме у закладі охорони здоров`я суперечать фактичним обставинам справи і не зайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Апеляційний суд неодноразово звертав у своїх рішеннях увагу на те, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог Інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи та застосовує різні методи дослідження з метою виявлення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння і на підставі сукупності отриманих даних, оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, як особа яка має спеціальні знання та кваліфікацію і несе правову відповідальність за правильність свого висновку.

У зв`язку з наведеним доводи апеляційної скарги захисника про незрозумілість на підставі яких інших маніпуляцій, окрім «Драгера», лікар прийшов до висновку про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, є безпідставними, оскільки в основу рішення суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені правопорушення обґрунтовано покладено результати його огляду лікарем Закарпатського обласного наркологічного диспансеру.

Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікаря ОСОБА_3 , яка проводила огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склала висновок про перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння були підстави для фальсифікації вищевказаного висновку щодо ОСОБА_1 , а також для його обмови у перебуванні у такому стані, у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість вищевказаного лікаря у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

Твердження сторони захиступро те, що медичний огляд ОСОБА_1 проводився лікарем, яка не пройшла тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, спростовуються матеріалами справи, а саме повідомленням директора КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» Закарпатської обласної ради ОСОБА_4 , згідно якого огляд порушника проводила лікар ОСОБА_5 , яка атестована атестаційною комісією при управлінні охорони здоров`я Закарпатської облдержадміністрації та має вищу кваліфікаційну категорію за спеціальністю «наркологія» та має відповідне посвідчення № 13528.

В апеляційного суду відсутні підстави для сумніву у достовірності лікарського висновку, оскільки він зроблений лікарем в межах наданих повноважень, містить необхідні дані щодо особи, стосовно якої проводився медичний огляд, часу та місця їх проведення.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що лікар Закарпатського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_3 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяла виключно у межах наданих їй повноважень.

-8-

Разом з тим з матеріалів справи не вбачається, щоб ОСОБА_1 чи його захисник Есенов О. Р. оскаржували висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 275 від 16.10.2018 з підстав його неповноти або неправильності.

У тому числі, стороною захисту не надано жодних відомостей щодо звернення із заявою до відповідних органів з метою ініціювання проведення службової перевірки чи порушення кримінального провадження з приводу незаконності висновку лікаря, яким встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу і такі відхиляються.

Доводи ОСОБА_1 , викладені в доповненні до апеляційної скарги, щодо не зазначення у протоколі належним чином марки та моделі керованого ним транспортного засобу, не ґрунтуються на фактичних обставинах справи і не спростовують факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо клопотання сторони захисту про закриття провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП (в редакції, що діяла на час вчинення правопорушення), якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 вчинив 16.10.2018, тобто, відповідно до вимог ст. 38 КУпАП, стягнення за вчинення вказаного адміністративного правопорушення може бути накладено в строк не пізніше 16.01.2019.

Судом першої інстанції накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення 15.01.2019, тобто в межах трьохмісячного строку з дня вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, на момент розгляду судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення строки, передбачені статтею 38 цього Кодексу, не сплинули, а тому у апеляційного суду немає підстав для застосування положень ст. 38 КУпАП.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію ОСОБА_1 щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги захисника зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

-9-

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги захисника щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, а саме те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, таке порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 відповідає характеру вчиненого адміністративного правопорушення, встановлене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для його зміни, навіть з урахуванням наданих стороною захисту даних про доходи ОСОБА_1 , не вбачається.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.01.2019.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Есенова О. Р. з доповненнями до неї залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.01.2019 щодо ОСОБА_6 ,- без змін.

Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя