ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/1134/23

3/609/586/2023

02 листопада 2023 року суддя Шумського районного суду Тернопільської області Катерняк О.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з СПД №2 (м. Шумськ) Патрульної поліції Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , гр. України, паспорт НОМЕР_1 , працює директором Тилявського ЗЗСО,

за ч. 5 ст. 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

18 жовтня 2023 року до Шумського районного суду Тернопільської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №980209 від 16 жовтня 2023 року, з якого вбачається, що: «у період часу з 12 вересня 2023 року по 16 жовтня 2023 року малолітній ОСОБА_2 2017р.н., учень 1 класу Тилявського ЗЗСО перебуваючи на території та в приміщенні освітнього закладу за адресою АДРЕСА_2 , вчиняв боулінг (цькування) щодо однокласниці ОСОБА_3 , 2017р.н., а саме неповідомлення керівником закладу освіти уповноваженим підрозділам органів національної поліції про даний факт вчинення боулінгу (цькування)».

Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності кваліфіковано за ч. 5 ст. 173-4 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою визнала та пояснила, що намагалась владнати мирним шляхом сварки між учнями, проводила бесіди з їх батьками, залучала до розмов класного керівника дітей. Запевнила суд, що надалі, якщо в освітньому закладі матиме місце боулінг (цькування), вона обов`язково повідомлятиме уповноваженим підрозділам органів національної поліції про такий факт.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. ст.245,252,280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 31 ст. 1 Закону України «Про освіту» булінг (цькування) - діяння (дії або бездіяльність) учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого. Типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про освіту» керівник закладу освіти в межах наданих йому повноважень повідомляє уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України та службі у справах дітей про випадки булінгу (цькування) в закладі освіти; забезпечує створення у закладі освіти безпечного освітнього середовища, вільного від насильства та булінгу (цькування); розглядає заяви про випадки булінгу (цькування) здобувачів освіти, їхніх батьків, законних представників, інших осіб та видає рішення про проведення розслідування; скликає засідання комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) для прийняття рішення за результатами проведеного розслідування та вживає відповідних заходів реагування.

Згідно з п. 2 Розділу II Порядку реагування на випадки булінгу (цькування), затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України 28 грудня 2019 року N 1646 керівник закладу освіти у разі отримання заяви або повідомлення про випадок булінгу (цькування) зобов`язаний невідкладно у строк, що не перевищує однієї доби, повідомити територіальний орган (підрозділ) Національної поліції України, принаймні одного з батьків або інших законних представників малолітньої чи неповнолітньої особи, яка стала стороною булінгу (цькування).

Диспозиція ч. 5 ст. 173-4 КУпАП передбачає відповідальність за неповідомлення керівником закладу освіти уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про випадки булінгу (цькування) учасника освітнього процесу.

Прийняття законів України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії булінгу» потребувало вжиття заходів до організації роботи у закладах загальної середньої освіти та місцевих органах управління у сфері освіти, спрямованих на захист прав та інтересів дітей, а також інших учасників освітнього процесу.

Під час розгляду цієї справи суд виходить із того, що булінг (цькування) тривожна тенденція, особливо для сучасного дитячого і молодіжного середовища. Вирішальна роль у протидії насильству і булінгу належить педагогам. Проте впоратися з цією проблемою вони можуть тільки завдяки системному підходу та підтримки керівництва школи, батьків, представників місцевих органів влади та громадських організацій, а також із залученням та участі дітей та молоді.

Суд під час розгляду протоколу не встановлює чи дійсно мав місце факт булінгу, це не є предметом розгляду діяння, що передбачене ч. 5 ст. 173-4 КУпАП. Для кваліфікації за цією статтею достатньо встановити обґрунтованість підозри наявності булінгу і відповідно неповідомлення про це керівником закладу освіти.

Директору Тилявського ЗЗСО ОСОБА_1 інкримінується неповідомлення уповноважених підрозділів органів національної поліції України про факт булінгу (цькування), а саме: систематичного фізичного насильства, яке вчиняє ОСОБА_4 стосовно однокласниці ОСОБА_5 , які є учнями даного навчального закладу.

Факт булінгу підтверджується матеріалами справи: Протоколом прийняття заяви від ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 16.10.2023; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 16.10.2023; письмовими поясненнями ОСОБА_7 від 16.10.2023; письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 15.10.2023; письмовими поясненнями ОСОБА_8 від 16.10.2023; письмовою заявою ОСОБА_6 від 12.10.2023, адресованої директору Тилявського ЗЗСО Дроздовській В.М.

Систематичність (повторюваність) діяння: цькування тривало протягом вересня-жовтня навчального 2023 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ознаки булінгу слід визнати обґрунтованими.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд звертає увагу, що суб`єкт зазначеного правопорушення зобов`язаний в разі надходження заяви про вчинення дій, які підпадають під ознаки булінгу, протягом доби повідомити органи Національної поліції, а не самостійно, на свій розсуд, чи колегіальним органом, встановлювати наявність факту булінгу і в залежності від результатів здійснювати таке повідомлення.

Згідно з п. 2 розділу II Порядку реагування на випадки булінгу, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України N 1646 від 28.12.2019 року, керівник закладу освіти у разі отримання заяви або повідомлення про випадок булінгу (цькування), зобов`язаний невідкладно у строк, що не перевищує однієї доби повідомити територіальний орган Національної поліції України, а також скликати засідання комісії з розгляду випадку булінгу (цькування) не пізніше ніж упродовж трьох робочих днів з дня отримання заяви або повідомлення.

Судом встановлено, що повідомлення до територіального органу (підрозділу) Національної поліції України станом на день розгляду цієї справи директором Тилявського ЗЗСО не подано.

За таких обставин, суд вважає, що директор навчального закладу ОСОБА_1 , в порушення вимог порядку реагування на випадки булінгу, не повідомила органи національної поліції про випадок булінгу, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 5ст. 173-4 КУпАП.

Аналізуючи наведені докази та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суддя дійшов переконання, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5ст. 173-4 КУпАП, оскільки вона в порушення вимог ч. 3 ст. 26 Закону України «Про освіту» не повідомила уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про випадок булінгу (цькування) учасника освітнього процесу.

Докази вини ОСОБА_1 є переконливими, достатніми, відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в матеріалах, що були повно та всебічно досліджені судом.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, суддею враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При накладенні стягнення обставиною, які б пом`якшували чи обтяжували відповідальність правопорушниці не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 стягнення в межах санкції частини 5 статті 173-4 КУпАП, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таке покарання за своїм видом та мірою відповідає завданню й меті накладення адміністративного стягнення та є необхідним і достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімум.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 173-4, 245, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 173-4 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

У разі несплати штрафу протягом 15 днів на підставі ч.2 ст. 308 КУпАП стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) в дохід держави.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. М. Катерняк