Справа № 143/789/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.10.2023 року м. Погребище

Суддя Погребищенського районного суду Вінницької області Сич С.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Сектору поліцейської діяльності № 2 ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП,-

Встановив:

До Погребищенського районного суду Вінницької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 824691 від 20.07.2023 року та додані матеріали, в яких зазначено, що 13.07.2023 року о 18 год. 00 хв. по вул. Веселівка в с. Малинки ОСОБА_1 порушив правила утримання домашніх тварин, а саме собаки, що спричинило шкоду здоров`ю громадян.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, за ч. 3 ст. 154 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні вищезазначеного правопорушення не визнав та пояснив, що він не є власником собаки з забарвленням шерсті рудого кольору, яка, як стверджує ОСОБА_2 , її покусала. Який саме собака її покусав, він не бачив, оскільки ОСОБА_2 перебувала за огорожею на території домоволодіння його сусіда. У його власності перебувають дві собаки, а саме: пес з забарвленням шерсті білого кольору, 6 років, на кличку «Джек» та пес, віком 12 місяців, з забарвленням шерсті чорного кольору на кличку «Танчик». Також він надав суду довідку № 82 від 05.09.2023 року, видану Погребищенським відділом Вінницької районної державної лікарні ветеринарної медицини, про профілактичне щеплення цих собак проти сказу та

кольорові фотокартки вищезазначених собак (а. с. 15, 16).

Крім того, просив суд не закривати провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі ст. 38 КУпАП за закінченням строку накладення адміністративного стягнення, оскільки не вважає себе винним та просив суд прийняти рішення про закриття провадження за відсутності в його діях складу правопорушення.

Потерпіла неповнолітня ОСОБА_2 в присутності свого батька ОСОБА_3 пояснила в судовому засіданні, що 13.07.2023 року її вкусила за ногу собака з забарвленням шерсті рудого кольору, яка, на її думку, належить ОСОБА_1 та яка вибігла з його подвір`я. Крім того, зазначила, що там була ціла зграя собак, десь біля десяти, одна із них її і вкусила. Оглянувши пред`явлені судом кольорові фотокартки, на яких зображено двох собак, вона зазначила, що на жодній із світлин вона не впізнає тієї собаки, яка її вкусила.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він особисто просив ОСОБА_1 прив`язати собаку. Він бачив як собака вкусив його дочку ОСОБА_4 за ногу, від чого вона закричала. Собака, яка покусала дочку, була з забарвленням шерсті рудого кольору. Також пояснив, що він не впевнений в тому, що це була одна із собак, які зображені на фотокартках.

Суддя, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_3 та потерпілу ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов наступних висновків.

Частиною 3 ст.154 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях), що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини у справі на підставі доказів, зібраних особою, яка склала протокол.

Частиною 1 ст. 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд, керуючись принципом «поза розумним сумнівом» вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів щодо обставин правопорушення є недостатнім для твердження про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

На доведення винуватості ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення додано письмові пояснення від 20.07.2023 року ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , рапорт інспектора-чергового відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Ковалінського К.П. від 13.07.2023 року, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.07.2023 року.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд не бере до уваги письмові пояснення від 20.07.2023 року, надані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх пояснення, надані працівникам поліції, не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою в п. 32 постанови від 27 червня 2019 року по справі № 560/751/17 (провадження № К/9901/2047/18).

Разом із цим, надані в судовому засіданні пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_3 лише підтверджують той факт, що 13.07.2023 року о 18 год. 00 хв. по АДРЕСА_2 , потерпілу ОСОБА_5 вкусила за ногу собака, однак не можуть достеменно доводити ту обставину, що згадана собака належить саме ОСОБА_1 .

В той же час, матеріали справи також не містять жодних доказів на підтвердження того, що собака, яка вкусила потерпілу, належить ОСОБА_1 .

Також суддя звертає увагу на ту обставину, що в протоколі не міститься відомостей про породу собаки та забарвлення її шерсті, що є необхідним для встановлення дійсних фактичних обставин справи.

Водночас, зважаючи на пояснення потерпілої про те, що 13.07.2023 року її вкусила за ногу собака із забарвленням шерсті рудого кольору, а згідно із довідкою № 82 від 05.09.2023 року, виданою Погребищенським відділом Вінницької районної державної лікарні ветеринарної медицини, 14.06.2023 року проводилося профілактичне щеплення належних ОСОБА_1 двох собак із забарвленням шерсті білого та чорного кольорів, то вочевидь не можна поза розумним сумнівом дійти висновку, що собака, яка вкусила за ногу потерпілу, дійсно належить ОСОБА_1 .

Згідно із п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП, суддя дійшов висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 266, 276, 278, 284 КУпАП, суддя, -

Постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 154 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення через Погребищенський районний суд Вінницької області.

Суддя

Суддя Погребищенського

районного суду Вінницької області С. М. Сич