Роздільнянський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 511/1955/22

Номер провадження 3/511/1192/22

03.10.2023 року суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Іванова О. В. , розглянувши питання пов`язані із виконанням постанови у справі про адміністративне правопорушення, за протоколом серії ПдРУ №256999, відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 204-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.09.2022 року гр. ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 204-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу, окрім того стягнуто судовий збір на користь держави. Поряд з цим, постанова набрала законної сили, але не була пред`явлена до виконання в строк, встановлений Законом України «Про виконавче провадження».

Під час виконання рішення судом було встановлено, що вказана постанова суду не пред`явлена до виконання в строк встановлений ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим необхідно вирішити питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи на стадії виконання судового рішення, прийшов до висновку, що з метою виконання судового рішення необхідно поновити строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання, виходячи з наступного.

Статтями 124, 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно вимог ст. 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами. Відповідно до статті 305 КУпАП контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом.

У відповідності до ст. 304 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

При цьому, виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012).

Стаття 299 КУпАП регламентує, що постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012).

Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Глоба проти України» №15729/07 від 5 липня 2012 року вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції серед іншого (inter alia) захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній із сторін. Відповідно виконанню судових рішень не можна перешкоджати, відмовляючи у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Крім того, Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

На підставі встановлених обставин, з метою забезпечення виконання судового рішення, яке набрало законної сили, суддя вважає необхідним поновити строк для пред`явлення його до виконання.

Керуючись статтею 129-1 Конституції України, статтями 283, 304 КУпАП, Законом України «Про виконавче провадження», суддя, -

УХВАЛИВ:

Поновити строк для пред`явлення до виконання постанови Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.09.2022 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 204-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, окрім того стягнуто судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп. на користь держави.

Постанова суду може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання цією постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О. В. Іванова