ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/6515/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2023 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Щасна Т.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Кириченко Н.В., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого системним адміністратором КМДШ, проживаючого та зареєстрованого: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 309077, 03.09.2023 р. о 07-40 год. ОСОБА_1 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, шляхом штовхань, образ, хапав за руки, погрожував стосовно ОСОБА_2 , чим завдав фізичного болю та психологічних страждань, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 свою вину не визнав та показав, що ОСОБА_2 являється його донькою. ОСОБА_2 приїхала у травні 2023 року зі Словацької Республіки зі своєю донькою, тобто його онукою, до них з дружиною у квартиру, оскільки там вона розлучається з чоловіком і її чоловік хоче відібрати у неї доньку. Донька ОСОБА_2 поселилася у їх квартирі у окремій кімнаті, хоча до цього часу вона 8 років проживала за кордоном і жодного дня не проживала у їх квартирі по АДРЕСА_3 . Відразу після приїзду донька попросила позичити грошей 1000 Євро, щоб поїхати до Словакії і забрати там свої речі і меблі. Вони дали її таку суму і вона поїхала за речами, потім вона зателефонувала зі Словакїї і сказала, що потрібно ще 500 Євро, щоб оплатити доставку речей в Україну. Коли донька привезла речі в Україну, то розмістила їх по всій квартирі, на кухні, в коридорі у кімнаті, будь де були її речі, які заважали йому з дружиною нормально користуватися своєю квартирою. 03.09.2023 р. ОСОБА_1 попросив свою доньку прибрати речі, бо немає вільного проходу, на що донька дуже агресивно відреагувала, розпочала істерику, почала гримати дверима, просила не заходити у кімнату нікого і викликала поліцію. Коли приїхала поліція, довго спілкувалися, після чого ОСОБА_3 було винесено терміновий заборонний припис і він 10 днів проживав у тещі за іншою адресою. ОСОБА_1 категорично заперечував застосування ним фізичного або психологічного насильства до доньки. Крім цього, вказав, що коли донька їздила у Словакію за речами, то вона залишала свою дитину на нього і його дружину, тобто на бабусю і дідуся, і все було нормально, тоді вона не переживала за свою дитину, що з нею могло щось трапитися. В даний час, ОСОБА_4 не може вільно заходити у свою квартиру, оскільки боїться провокації з боку доньки. Також в даній ситуації він вважає себе потерпілим, а не ОСОБА_2 . Просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Надав суду письмові пояснення.

Захисник Кириченко Н.В. в суді просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутності події та складу адміністративного правопорушення, оскільки взагалі був відсутній факт застосування будь якого до насильства до ОСОБА_2 , як і відсутні належні і допустимі докази у справі винуватості ОСОБА_1 у спричиненні останнім тілесних ушкоджень доньці, та будь яких погроз, шкоди. Захисник просила суд прийняти до уваги той факт, що він працює у школі, позитивно характеризується за місцем роботи, ніколи не притягувався до адміністративної відповідальності.

Судом допитана потерпіла ОСОБА_2 , яка показала, що вона весною2023 року приїхала до батьків зі Словакії зі своєю донькою, де вона проживала останні 8 років, оскільки там розлучається з своїм чоловіком. ОСОБА_2 вказала, що батько її штовхає, погрожує, не дає можливість проживати у квартирі, у якій вона також має право проживати. ОСОБА_2 просила застосувати програму кривдників до її батька та матері, поки вона не вирішить питання з визначенням місця проживання її доньки з нею, так як чоловік хоче забрати доньку собі, а донька, якій зараз 9 років, хоче проживати з нею. Через те, що у неї скрутне фінансове становище, вона не має можливості вирішити швидко питання з розлученням та визначенням місця проживання дитини. Вказала, що 03.09.2023 р. у неї виник конфлікт з батьком, із за речей, які вона привезла зі Словакії, він її штовхав, погрожував, через що вона викликала поліцію. Просила притягнути його до адміністративної відповідальності.

Вислухавши ОСОБА_5 , захисника Кириченко Н.В., потерпілу ОСОБА_2 , дослідивши письмові пояснення надані ОСОБА_5 , матеріали справи та відеозапис, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суд першої інстанції при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо) внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психологічному потерплого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єктом правопорушення є особа, якій виповнилися 16 років, і яка вчинила насильство до одного із членів сім`ї.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП України характеризуються умисною формою вини і передбачає наявність прямого умислу правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні.

Відповідно до п.3, ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14, ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п.17, ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП працівниками поліції долучено заяву ОСОБА_2 , її письмові пояснення та відеозапис. Крім цього, до матеріалів справи долучено копію термінового заборонного припису стосовно кривдника та форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, 03.09.2023 р. о 07-40 год. ОСОБА_1 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, шляхом штовхань, образ, хапав за руки, погрожував стосовно ОСОБА_2 , чим завдав фізичного болю та психологічних страждань.

Проте у даному протоколі поліцейськими не вказано у чому саме проявлялося фізичне та психологічне насильство з боку ОСОБА_1 та не зазначено, яка саме могла бути завдана шкода потерпілій, тобто відсутня об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення. Також у протоколі відсутні будь-які відомості та докази щодо встановлення поліцією у діях ОСОБА_1 вини у формі умислу, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Крім цього, під час складання протоколу поліцейським не зібрано належних та допустимих доказів, що під час розмови 03.09.2023 року ОСОБА_4 умисно спричинив ОСОБА_2 будь які тілесні ушкодження, що він її штовхав, повідомляв будь які погрози, і які це спричинило наслідки, передбачені п. 14 та п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Викладені у протоколі факти щодо спричинення фізичного та психологічного насильства у сім`ї також не знайшли свого відображення на відеозапису. Так, з даного відеозапису вбачається, що весь час під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_4 веде себе спокійно, врівноважено, а донька ОСОБА_6 весь час щось кричить та провокує скандал. Таким чином, з долученого відеозапису не вбачається факту застосування домашнього насильства з боку ОСОБА_4 , яке виражалося у фізичному та психологічному болю.

Інші будь-які докази, які б свідчили про факт застосування домашнього насильства з боку ОСОБА_4 до ОСОБА_2 у матеріалах справи відсутні.

Також суд зазначає, що копія термінового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_4 також не може бути доказом вчинення 03.09.2023 р. домашнього насильства стосовно ОСОБА_2 , оскільки заборонний припис від 03.09.2023 року був винесений після складання адміністративного протоколу від 03.09.2023 р. та є наслідком подій, які відбувалися між батьком та донькою.

Крім цього, як зазначено у протоколі, ОСОБА_1 був з ним не згоден з самого почтаку та не визнав факти, які викладені протоколі, та вказав, що даний протокол був складений виключно зі слів доньки, також у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства зазначено, що з висновком він не погоджується.

За таких обставин суд приходить до висновку, що до матеріалів справи не долучено достатніх та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки така позиція не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом»

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Перекладання такого обов`язку на суд не передбачено.

Крім цього, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 20.09.20196 року «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

Згідно положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи не містять беззаперечних, належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, що свідчить про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-3 КУпАП, апровадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 253, 283-285 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва протягом десяти днів.

Суддя