Провадження по справі № 3/522/9986/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Іванов В.В., розглянувши матеріали, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженки м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, директора Державної установи «Спеціалізований Одеський санаторій «Салют», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В період з 01.01 2023 року по 01.07.2023 року ОСОБА_1 порушила норми чинного законодавства про працю, перебуваючи на посаді директора Державної установи "СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ ОДЕСЬКИЙ САНАТОРІЙ "САЛЮТ (код згідно з ), за адресою: 65058. Одеська область, м. Одеса, вул. Академічна, будинок 28, згідно акта перевірки від 21.07.2023 року № ПД/ОД/13221/126, а саме:

У Санаторії станом на 01.07.2023 р. є заборгованість із виплати заробітної плати на суму 1269,7 тис. грн.

Станом на 01.01.2023 залишок коштів на реєстраційному рахунку ГУДКСУ в Одеській області (спеціальний фонд) складав 2306,4 тис. грн. (рахунки заблоковано, проводиться автоматичне списання за рішенням суду).

Так у травні 2023р. на виплату заробітної плати (за судовими наказами) було списано 101.8 тис. грн. та податків та інших обов?язкових зобов?язань на суму 24,7 тис.грн., у червні 2023р. на виплату заробітної плати (за судовими наказами) було списано 1797,1 тис.грн. та податків та інших обов?язкових зобов?язань на суму 246,1 тис.грн., що підтверджується виписками з рахунку Державної казначейської служби України (від 31.05.2023р., 03.06.2023р., 06.06.2023р., 08.06.2023р., 10.06.2023р., 13.06.2023р., 15.06.2023р., 17.06.2023р., 21.06.2023p., 23.06.2023р., 24.06.2023р., 28.06.2023р. з29.06.2023р.).

Всього на день позапланового заходу ОСОБА_2 не проведено розрахунки з 154 працівниками на суму 1269,7 тис.грн. у т.ч заборгованість перед звільненими працівниками складає 321.7 тис грн. (61 працівник, з них 5 сумісників), з них з жінками на суму 184,5 тис.грн. ( 34 працівника, з них 3 сумісника).

Зідно п.п.2.5 розділу II «Трудовий договір, оплата та нормування праці, створення сприятливих умов праці, соціальний захист» Колективного договору Санаторію зазначено, що «оплата праці працівників здійонюється на підставі єдиної тарифної сітки у відповідності до Наказу Міністерства соціальної політики України і Міністерства охорони зоров 'я України від 05.10.2005р. №308/519» про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров?я та установ соціального захисту населення». Виплату заробітної плати працівникам Санаторію здійснювати через особові рахунки, відкриті за їх згодою в банку, двічі на місяць на банківську карту (в період з 16 по 22 аванс, з 28 по 07 -заробітна плата).»

На підставі викладеного заробітна плата працівникам ОСОБА_2 виплачена без урахування ч. 1 ст. 10- Закону № 2136-IX із змінами, внесеними згідно із Законом N° 2352-1X від 01.07.2022, якою передбачено виплату заробітної плати у терміни встановлені трудовим договором. а саме: ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судовий розгляд в суді проведено за відсутністю ОСОБА_1 , яка в судове засідання не з`явилась, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Про причини неявки ОСОБА_1 суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не подавала.

Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 , будучи повідомленою про дату та час розгляду справи в суді, не з`явилась, суд оцінює таку поведінку ОСОБА_1 , як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Більш того, в умовах воєнного стану, з огляду на неприпустимість зупинення роботи судів та здійснення правосуддя та на розумність строків розгляду справ, суд не має чекати, що особа щодо якої розглядається справа виявить бажання з`явитись до суду за умови не повідомлення суду причин своєї неявки.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбаченні цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення. в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Також, необхідно зазначити, що ст. 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положення статті 251 КУпАП визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУ пАП)

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 41 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України «Про звернення громадян», або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 01.07.2022 року № 2136-IX (далі Закон № 2136) заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором.

Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закон України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Суд зауважує, що виплати заробітної плати відповідно до трудового договору проводяться двічі на місяць на банківську карту (в період з 16 по 22 аванс, з 28 по 07 -заробітна плата).

Об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення полягає у порушенні встановлених термінів виплати заробітної плати. Оскільки законодавством встановлено чіткі вимоги до строків виплати заробітної плати, то невиконання цих вимог виникло наступного дня після кінцевого строку для виплати заробітної плати.

Станом на 01.01.2023 залишок коштів на реєстраційному рахунку ГУДКСУ в Одеській області (спеціальний фонд) складав 2306,4 тис. грн. (рахунки заблоковано, проводиться автоматичне списання за рішенням суду).

Так у травні 2023р. на виплату заробітної плати (за судовими наказами) було списано 101.8 тис. грн. та податків та інших обов?язкових зобов?язань на суму 24,7 тис.грн., у червні 2023р. на виплату заробітної плати (за судовими наказами) було списано 1797,1 тис.грн. та податків та інших обов?язкових зобов?язань на суму 246,1 тис.грн., що підтверджується виписками з рахунку Державної казначейської служби України (від 31.05.2023р., 03.06.2023р., 06.06.2023р., 08.06.2023р., 10.06.2023р., 13.06.2023р., 15.06.2023р., 17.06.2023р., 21.06.2023p., 23.06.2023р., 24.06.2023р., 28.06.2023р. з29.06.2023р.).

Всього на день позапланового заходу ОСОБА_2 не проведено розрахунки з 154 працівниками на суму 1269,7 тис.грн. у т.ч заборгованість перед звільненими працівниками складає 321.7 тис грн. (61 працівник, з них 5 сумісників), з них з жінками на суму 184,5 тис.грн. ( 34 працівника, з них 3 сумісника).

В свою чергу, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності), увесь час безперервно скоює правопорушення (яке можливо припинити) у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків, які ще можливо виконати.

Оскільки, порушення строків виплати заробітної плати відбулося в період з 01.01.2023 рік по 01.07.2023 рік, то вказане правопорушення є триваючим та відповідно до ст. 38 КУпАП стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня виявлення такого правопорушення.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Конституційний Суд України у рішеннях від 7 липня 2004 року №14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року №8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року №2-рп/2008 закріплене ст. 43 Конституції України право на працю визначав як природну потребу людини своїми фізичними та розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і працювати за трудовим договором чи контрактом.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» зарплата має виплачуватися працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Подібний обов`язок роботодавця зберігається і в умовах воєнного стану, адже роботодавці мають докладати зусиль для здійснення своєчасних виплат. Проте є нюанси. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Однак звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. Це означає, що роботодавець не може не оплатити працю свого працівника.

Водночас, об`єктивно не маючи можливості провести виплати в строк через бойові дії або інший форс-мажор, роботодавець і посадові особи роботодавця можуть бути звільнені від відповідальності. Так, за порушення встановлених строків виплати зарплати та інших виплат, передбачених законодавством про працю, працівникам більше нiж за один місяць і виплату грошових коштів не в повному обсязі ст. 265 Кодексу законів про працю України передбачено накладання фінансової санкції на роботодавця у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати.

Порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, виплата її не в повному обсязі тягнуть за собою накладення штрафу на посадовців підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності та притягнення до адміністративної відповідно за ст.41 КУпАП.

Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати.

Разом з тим, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що недотримання першочерговості виплати заробітної плати була спричинена тим, що на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.10.2022 року № 910-р «Деякі питання управління об`єктами державної власності» Головою Фонду державного майна України Р. Умєровим від 21.12.2022 року було затверджено акт приймання-передачі єдиного майнового комплексу Спеціалізованого Одеського санаторію «Салют». Станом на 01.01.2023 року ДУ «Спеціалізований Одеський санаторій «Салют» залишився без затвердженого кошторису та без відповідного фінансування.

Таким чином, з пояснень ОСОБА_1 не вбачається, що порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили.

Відтак вина ОСОБА_1 в цій частині повністю підтверджується зібраними доказами.

Зібрані у справі докази є належними та допустимими, одержані відповідно до вимог КУпАП, порушень при їх збиранні під час розгляду справи судом не встановлено, та вони у своїй сукупності підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, втім, лише за епізодом, про який зазначено вище.

Враховуючи відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих вину обставин, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 41 КУпАП, що відповідатиме меті адміністративного стягнення відповідно до ст. 23 КУпАП.

Згідно ст. 401 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 23, 401, 41, 221, 245-249, 251, 256, 276-279, 280, 281, 283 - 292 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 41 КУпАП у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 536,80 гривень.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси Віктор ІВАНОВ