справа № 381/993/23 головуючий у суді І інстанції Зебелян Н.В.
провадження № 33/824/4520/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Березовенко Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2023 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536 грн. 80 коп. судового збору.

Не погоджуючись з даною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2023 року та прийняти нову, якою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

У обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що диск із відеозаписом, долучений до матеріалів справи, є сумнівним та таким, що не може носити в собі належну інформацію, яку можна використовувати як доказ. Наголошує, що незрозуміло, на який саме носій інформації записано відеозапис. Зазначає, що відеозапис не є безперервним. Окрім того, апелянт звертає увагу апеляційного суду на те, що ознаки наркотичного сп`яніння, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, є надуманими, оскільки поліція не освідувала особу, не перевіряла наявність у водія цих ознак. Вказує, що з відеозапису не вбачається взагалі факту керування транспортним засобом. Поряд з цим, зазначає, що всупереч чинному законодавству про адміністративні правопорушення водія не було відсторонено від керування транспортним засобом. Апелянт звертав увагу суду на те, що згідно з відеозаписом із нагрудної камери поліцейського у медичному закладі лікар повідомив про відсутність у нього тесту смужок, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не зміг здати тест. При цьому вказує, що лікар відмовилась відбирати у нього інші зразки біологічного середовища, оскільки у цьому закладі можливе лише проведення аналізу сечі та діагностувала стан наркотичного сп`яніння без проведення обов`язкових лабораторних досліджень, тобто на підставі клінічних ознак.

У судове засідання апелянт та його представник належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи не з`явилися. Представник апелянта подав клопотання про відкладення розгляду справи з підстав його зайнятості у іншому судовому засіданні, доказів на підтвердження таких обставин до клопотання додано не було. Отже, причину неявки апелянта та його представника апеляційний суд визнає неповажною.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши апеляційні доводи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на таке.

Згідно оскаржуваної постанови01.03.2023 року о 12 год. 37 хв. у м. Фастів по вул. А. Шептицького водій ОСОБА_1 керував автомобілем BMW 5201 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився під відео фіксацію на нагрудну боді-камеру.

Судом першої інстанції з відеозапису з нагрудної боді-камери поліцейського було встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи у закладі охорони здоров`я, відмовився проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Окрім того, вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом серія ААД № 102718 від 01.03.2023 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, рапортом працівників поліції, диском з відеозаписом.

Апеляційний суд повною мірою погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, стаття 7 КУпАПпередбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура та порядок огляду на стан сп`яніння регламентуються ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції № 1452/735 ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п. 12 Розділу II вказаної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У апеляційній скарзі апелянт наголошував на тому, що ознаки наркотичного сп`яніння, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, є надуманими, оскільки поліція не освідувала особу, не перевіряла наявність у водія цих ознак.

Відповідно до ч. 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Апеляційний суд критично оцінює довід апелянта щодо відсутності у нього ознак наркотичного сп`яніння, як такий, що спростовується, зокрема, змістом відеозапису з нагрудної боді-камери поліцейського.

Так, зі змісту відеозапису вбачається, що працівник поліції озвучив ОСОБА_1 , що вбачає у нього ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема, зауважив неприроднє почервоніння очей, дуже розширені зіниці, які не реагують на світло.

Отже, у ОСОБА_1 були відсутні підстави для невиконання законної вимоги працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Довід апелянта щодо відсутності факту керування ним транспортним засобом апеляційний суд також відхиляє, оскільки зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції та пояснив, що їде зі штраф-майданчика, де щойно забрав автомобіль. При цьому причиною зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 працівниками поліції стало порушення апелянтом правил дорожнього руху.

Окрім того, зі змісту письмових пояснень ОСОБА_1 , які долучені до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 власноручно вказував, що автомобіль, яким він керував, припаркував під час зупинки працівником поліції без порушень правил дорожнього руху. Таким чином, апелянт, надаючи письмові пояснення, не лише не заперечував факт керування ним транспортним засобом, а й підтвердив такий факт (а.с.4).

Неспроможним також є й довід апелянта про те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, оскільки, як вбачається зі змісту відеозапису з нагрудної боді-камери працівника поліції, поліцейський повідомив водієві ОСОБА_1 , що у разі, якщо хтось із тверезих знайомих водія може забрати транспортний засіб, працівником поліції не буде застосовано тимчасове затримання транспортного засобу та відсторонення від керування транспортним засобом.

При цьому з письмових пояснень ОСОБА_1 , які долучені до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 зобов`язався не керувати транспортним засобом до повного витверезення (а.с.4).

Крім іншого, апелянт звертав увагу суду на те, що згідно з відеозаписом із нагрудної камери поліцейського у медичному закладі лікар повідомив про відсутність у нього тесту смужок, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не зміг здати тест.

Поряд з цим, як вбачається зі змісту відеозапису з нагрудної боді-камери поліцейського, лікар-нарколог дійсно повідомив про відсутність у закладі охорони здоров`я такого тесту, однак при цьому пояснив, що працівник поліції може придбати такий тест у аптеці, після чого ОСОБА_1 зможе пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Однак, ОСОБА_1 повідомив, що відсутня потреба у придбанні такого тесту, оскільки він відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Довід апелянта про неналежність носія засобу інформації, на якому міститься відеозапис з нагрудної боді-камери поліцейського та щодо небезперервності такого відеозапису апеляційний суд оцінює критично та відхиляє, оскільки на відеозаписі з нагрудної боді-камери поліцейського, який міститься у матеріалах справи, зафіксовано всі дії працівників поліції під час пропонування водієві пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, відмову ОСОБА_1 пройти такий огляд, запис не містить ознак монтування або іншого втручання з метою спотворення фактичних обставин справи, що свідчить про його належність і допустимість як доказу.

Отже, апеляційний суд бере до уваги, що відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. Відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги, розцінюються апеляційним судом критично і до уваги не приймаються, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Враховуючи викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду доводами апеляційної скарги не спростовані.

Оскільки судове рішення, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Фастівського районного суду Київської області від 05 вересня 2023 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536 гривень 80 копійок судового збору - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Березовенко