П О С Т А Н О В А

іменем України

27 квітня 2023 року м. Шаргород

Справа №152/459/23

Провадження №3/152/241/23

Суддя Шаргородського

районного суду

Вінницької області Славінська Н.Л.,

розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Білоусівка Тульчинського району Вінницької області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Тульчинським РС УДМС України у Вінницькій області 19.09.2014 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

- за ч.2 ст.184 КУпАП України,

встановив:

ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.184 КпАП України, а саме: 04.02.2023 року о 15 годині 43 хвилини у АДРЕСА_3 , ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання своїх малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишивши їх хворими без нагляду, повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Частиною 1 ст.276 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, місцем вчинення адміністративного правопорушення зазначено с. Козлівка Жмеринського району (колишня назва адміністративно-територіальної одиниці Шаргородський район) Вінницької області.

Означена справа про адміністративне правопорушення підсудна Шаргородському районному суду Вінницької області на підставі ст.276 КУпАП.

Так, відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 року №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», яка набрала чинності 19.07.2020 року, в Україні утворено 136 нових та ліквідовано 490 районів, в тому числі, ліквідовано Шаргородський район Вінницької області та утворено Жмеринський район (з адміністративним центром у м. Жмеринка) та Тульчинський район (з адміністративним центром у м. Тульчин) у складі відповідних територіальних громад, затверджених КМУ.

Пунктом 3.1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року №807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX.

ОСОБА_4 входить до територіальної юрисдикції Шаргородського районного суду, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року.

Відтак, справа про адміністративне правопорушення підсудна Шаргородському районному суду.

Розгляд справи призначено на 27.04.2023 року та викликано ОСОБА_1 в судове засідання.

В суд 27.04.2023 року ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, зокрема, шляхом надіслання SMS-повістки за номером телефону, вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №774045 від 04.02.2023 року, та шляхом надіслання судової повістки за вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення адресою місця проживання (а.с.20, 21).

Згідно з довідкою про доставку SMS, повістка ОСОБА_1 на вказаний нею у протоколі про адміністративне правопорушення номер мобільного телефону про виклик до суду на 27.04.2023 року доставлена 10.04.2023 року о 11 годині 15 хвилин (а.с.20).

Згідно із зворотним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, судова повістка отримана ОСОБА_1 13.04.2023 року, тобто завчасно (а.с.21).

При цьому, суд зауважує, що ОСОБА_1 не подавала будь-яких заяв чи клопотань, пов`язаних з розглядом справи про адміністративне правопорушення, заперечень щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення від 04.02.2023 року.

Так, частиною 1 ст.277-2 КУпАП встановлено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Відтак, про дату розгляду справи ОСОБА_1 повідомлялася завчасно.

З огляду на викладене вважаю за можливе розглянути матеріали справи у відсутності ОСОБА_1 , що відповідає положенням ч.1 ст.268 КпАП України, якою передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Крім того, суд зауважує, що ч.2 ст.268 КУпАП не передбачено обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справ вказаної категорії.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У п.41 рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/02) зазначається, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Судом встановлено наступні обставини: 1) судові повістки з інформацією про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення вручені ОСОБА_1 13.04.2023 року (а.с.21) та отримані шляхом SMS-інформування 10.04.2023 року о 11 годині 15 хвилин (а.с.20); 2) будь-які клопотання, заяви тощо, які б обґрунтовували неможливість явки до суду ОСОБА_1 , а також про відкладення розгляду справи, останньою не подані.

Таким чином, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 відомо про розгляд у Шаргородському районному суді справи про адміністративне правопорушення щодо неї, але остання, не прибувши до суду на визначені дату та час для розгляду справи про адміністративне правопорушення, своїми фактичними діями ігнорує виклик, що вказує на її небажання брати участь в судовому розгляді та, фактично, таким чином вона реалізує надане їй право не з`являтися для розгляду справи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Зважаючи на викладені обставини, оскільки ОСОБА_1 своєчасно сповіщалася про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, була обізнана про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, не вживала заходів для явки до суду, не подавала письмових заперечень проти викладених у протоколі обставин, її поведінка свідчить про свідоме затягування розгляду справи.

Проте, розгляд справи про адміністративне правопорушення має встановлений КУпАП строк, тому відкладення розгляду справи нівелюватиме завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відтак, суд, відповідно до вимог ст.268 КУпАП, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених ч.1 ст.245 КУпАП, та своєчасному розгляду справи в межах строків, які передбачені ст.38 КУпАП.

Розглянувши справу про адміністративні правопорушення, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч.1 ст.251 КУпАП).

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №774045 від 04.02.2023 року (а.с.1); рапортом чергового ВП №2 Жмеринського РВП від 04.02.2023 року про надходження повідомлення від ОСОБА_5 про вчинення адміністративного правопорушення (а.с.5); свідоцтвами про народження дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно, серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 , з яких вбачається, що матір`ю дітей записана ОСОБА_1 (а.с.8, 9); висновком лікаря КНП «Шаргородська міська лікарня» ОСОБА_6 , відповідно до якого за результатами огляду 04.02.2023 року у ОСОБА_3 діагностовано коронавірусну хворобу «COVID-19», а у ОСОБА_2 підозру на коронавірусну хворобу «COVID-19», у зв`язку з чим дітей направлено на стаціонарне лікування до КНП «ВОКДІЛ ВОР» (а.с.7); письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 04.02.2023 року (а.с.3); письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 04.02.2023 року, з яких вбачається, що 03.02.2023 року приблизно о 16 годині її син ОСОБА_7 привів до будинку ОСОБА_1 разом з малолітніми дітьми останньої, які, при цьому, були хворими. Цього ж дня, приблизно о 22 годині ОСОБА_1 та її син ОСОБА_7 пішли з дому, залишивши хворих дітей в будинку. Вона є особою з 2 групою інвалідності, здійснює догляд за своєю матір`ю, яка є особою з 1 групою інвалідності, у зв`язку з чим немає можливості доглядати хворих дітей ОСОБА_1 (а.с.4).

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №774045 від 04.02.2023 року складено уповноваженою особою, він відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить усі необхідні відомості, передбачені вказаною нормою закону, підписаний особою, яка його склала та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків, повідомлено про розгляд справи у Шаргородському районному суді, надано право подати пояснення до протоколу, яким остання скористалася та надала пояснення на окремому аркуші (а.с.1).

З довідки інспектора ювенальної превенції Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Липко А.О. вбачається, що ОСОБА_1 притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП на підставі постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.09.2022 року (а.с.6).

З копії постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.09.2022 року у справі №148/1433/22, яка набрала законної сили 30.09.2022 року, вбачається, що ОСОБА_1 була піддана адміністративному стягненню у виді попередження за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП (а.с.15-16).

Так, об`єктом правопорушення, передбаченого ст.184 КпАП України, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх; об`єктивна сторона правопорушення полягає в: 1) ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей (ч.1) (формальний склад); 2) вчиненні неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом (ч.3) (матеріальний склад); 3) діянь, що містять ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, якщо вони не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність, (ч.4) (матеріальний склад). Суб`єкт адміністративного проступку фізичні осудні особи батьки, або особи, що їх замінюють. Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Частинами 1, 2 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частиною 2 ст.184 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення дій, передбачених у частині першій цієї статті, тобто ухилення, в тому числі, батьків, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Отже, аналіз перевірених і оцінених доказів переконують суд, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП.

Відтак, ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за ч.2 ст.184 КУпАП.

У зв`язку із наведеним вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КпАП України, у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.184, ст.ст.283, 284, 294 КпАП України,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватою за ч.2 ст.184 КпАП України і призначити їй адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а вразі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: