Номер провадження: 33/813/1617/23
Номер справи місцевого суду: 521/4552/23
Головуючий у першій інстанції Мирончук Н. В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Пересипка Д.В.

захисника Назарова О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційну скаргу захисника Назарова Олександра Миколайовича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 15 березня 2023 року, у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 , адреса проживання згідно протоколу про адміністративне правопорушення: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 15 березня 2023 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винуватим у тому, що він 22 грудня 2022 року о 12 годині 45 хв. в м. Херсон, по вул. Потьомкінська, буд. 57, керував т/з ЗАЗ, р.н. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, неприродна блідість обличчя.

Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, захисник Назаров О.М. звернувся до суду із апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить скасувати постанову суду як незаконну, необґрунтовану, таку, що не відповідає обставинам справи і прийняту із значними порушеннями процесуальних норм скасувати, а справу щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та вини ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення.

В обґрунтування доводів скарги зазначив, що докази, на які послався суд першої інстанції у підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис з місця події, не можна визнавати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 .

Так, зазначає, що з відеозапису обставин події вбачається, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 таких положень Правил дорожнього руху, які б відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього; на відеозаписі, який є фрагментованим з перериваннями, зафіксовано лише пропозицію пройти огляд в медичному закладі, а рух транспортного засобу і виконання особою функцій водія (керування автомобілем), перебування за кермом у салоні транспортного засобу зафіксовано не було; поліцейським не озвучено підстав для проведення огляду на стан сп`яніння; відео не містить доказів ознайомлення особи з направленням до медичного закладу, а також доказів відсторонення особи від керування транспортним засобом; огляд на стан сп`яніння проведено не особою, яка складала протокол.

Також вважає, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення в розумінні ст. 130 КУпАП, а за відсутності доказів зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 подальший огляд на стан сп`яніння є порушенням вимог статті 266 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2019.

Посилання суду в постанові на те, що на відеозаписі події зафіксовано спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 біля зупиненого автомобіля вважає безпідставними, оскільки матеріали справи не містять доказів про зупинення автомобіля; відеозапис не містить слів ОСОБА_1 про те, що йому треба їхати далі, тому вважає це припущенням суду, яке необґрунтоване належними та допустимим доказами.

Крім того, вказує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими та допустимим доказами не є безумовним та беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Вважає, що направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі складено з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735. Так, зазначає, що направлення не містить підпису ОСОБА_1 та складено 22 грудня 2022 року о 13.06 хв вже після складення адміністративного протоколу, а тому наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не був ознайомлений з документом і поліцейський не направляв його у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 також просив поновити строк апеляційного оскарження, посилаючись на те, що розгляд справи здійснено судом без участі ОСОБА_1 , який копії постанови суду не отримував, про наявність постанови захисник дізнався 04 травня 2023 року та одразу ж звернувся до суду першої інстанції з відповідною заявою про отримання копії постанови, яку отримав 11 травня 2023 року. 16 травня 2023 року він подав апеляційну скаргу, яку постановою Одеського апеляційного суду від 16 червня 2023 року йому повернуто, про що йому стало відомо 29 червня 2023 року та 30 червня 2023 року після усунення обставин, що стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, повторно подано апеляційну скаргу.

Вивчивши клопотання захисника Назарова О.М. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Оскаржувана постанова Малиновського районного суду м. Одеси прийнята 15 березня 2023 року без участі ОСОБА_1 та його захисника, які хоча і повідомлені судом про дату та час розгляду справи, проте клопотали про відкладення її розгляду. Матеріали справи не містять відомостей про направлення копії постанови суду ОСОБА_1 у визначені статтею 285 КУпАП строки, докази її отримання останнім також відсутні.

Копію постанови вручено захиснику ОСОБА_1 адвокату Назарову О.М. безпосередньо в суді першої інстанції 11 травня 2023 року за поданою ним 04 травня 2023 року заявою, а апеляційну скаргу вперше подано 16 травня 2023 року та постановою Одеського апеляційного суду від 16 червня 2023 року повернуто скаржнику з підстав ненадання документів у підтвердження повноважень з надання правничої допомоги ОСОБА_1 . Копію постанови від 16 червня 2023 року та матеріали апеляційної скарги захисником Замялого О.В. отримано 30 червня 2023 року, та цього ж дня вдруге подано апеляційну скаргу з наданням належних документів у підтвердження повноважень захисника (а.с. 26, 27, 34, 38, 48). Вказане свідчить про наполегливе та послідовне намагання заявника оскаржити рішення суду.

Зазначені обставини свідчать про те, що доводи апелянта, викладені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, знаходять своє підтвердження, тому існують підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду, як пропущеного з поважних причин.

В судовому засіданні захисник Назаров О.М. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги (ч. 7 ст. 294 КУпАП).

Переглядаючи постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи, суд повно, всебічно і об`єктивно дослідив дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірив обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 331482, дав цим обставинам належну оцінку, вислухав всі аргументи сторін та, приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, дійшов правильного висновку про доведеність його вини у відмові як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушено п. 2.5. Правил дорожнього руху.

Доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до незгоди з аргументованим судовим рішенням суду першої інстанції, цих правильних висновків суду не спростовують.

Так, судом в основу судового рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, покладено: протокол про адміністративне правопорушення серія ААБ № 331482 від 22 грудня 2022 року, відеозапис з портативного відеореєстратора № 474698, із якого вбачається, що спілкування співробітників поліції із ОСОБА_1 відбувалося біля транспортного засобу, який знаходився на узбіччі проїжджої частини. ОСОБА_1 патрульними поліції запропоновано пройти огляд у медичному закладі з метою встановлення у нього стану наркотичного сп`яніння або його відсутності, проте ОСОБА_1 чітко відмовився від проходження огляду у медичному закладі, пославшись на свою зайнятість. ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими не оспорював факт керування ним транспортним засобом ЗАЗ, р.н. НОМЕР_2 .

Патрульні поліції повідомили водію наслідки відмови від проходження огляду у медичному закладі з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння та склали протокол за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306. Такі наслідки ОСОБА_1 були зрозумілі (час відеозапису 0.16 хв.)

Отже, відмова від проходження огляду є підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення наркотичного сп`яніння на підставі п 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306.

Судом вірно враховано, що Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015року № 1452/735 (далі за тестом - Інструкція), визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан такого сп`яніння та оформлення результатів такого огляду. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Згідно пункту 12 розділу ІІ наведеної Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно п. 3, 4, 7 розд. ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції, під час якого поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, або у разі незгоди такої особи пройти вказаний огляд або у разі незгоди особи з результатами огляду огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - Правила), встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 5 розд. ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Всі вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані, вірно застосовані, а зміст постанови відповідає ст. 283, 284 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 331482 від 22 грудня 2022 року;

- долученим до протоколу відеозаписом з відеореєстратору № 474698, який міститься на диску та приєднаний до матеріалів справи, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, неприродня блідість обличчя, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, керував транспортним засобом ЗАЗ, р.н. НОМЕР_2 , та відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги захисника, що матеріали справи не містять доказів про зупинення автомобіля під керуванням ОСОБА_1 спростовуються відеозаписом складення протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що як під час складення відповідного протоколу, так і під час ознайомлення із його змістом, ОСОБА_1 будь-яких заперечень щодо викладених у протоколі обставин не висловлював, факт керування транспортним засобом не спростовував, пояснень з цього приводу також не надав (час відеозапису 01:30).

Посилання захисника на те, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими та допустимим доказами не є безумовним та беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, судом також до уваги не приймаються, з огляду на достатність зібраних працівниками поліції доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5. Правил дорожнього рух, що захисником під час перегляду справи в апеляційному порядку спростовано не було.

Посилання захисника на те, що направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі складено з порушенням установленого законом порядку, оскільки не містить підпису ОСОБА_1 та складено 22 грудня 2022 року о 13.06 хв вже після складення адміністративного протоколу, а тому наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не був ознайомлений з документом і поліцейський не направляв його у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, також не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається зі змісту наявного в матеріалах справи направлення на огляд водія ОСОБА_1 , такий огляд у закладі охорони здоров`я не проводився, а відсутність підпису водія у такому направленні не свідчить про порушення установленого законом порядку направлення водія на огляд, від проходження якого він відмовився. Крім того, форма направлення передбачає наявність підпису особи, яка його склала, а не особи, яка направляється на відповідний огляд.

До того ж, ОСОБА_1 інкримінується не керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, а саме - відмова від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан такого сп`яніння, тому доводи захисника щодо направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі складено з порушенням установленого законом порядку не спростовує наявності у діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення.

Як не спростовує вказаного складу правопорушення і наявність або відсутність причини для зупинки транспортного засобу.

Також не спростовує викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини і той факт, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Довід скарги про те, що відеозапис не містить слів ОСОБА_1 про те, що йому требі їхати далі, тому вважає це припущенням суду, яке необґрунтоване належними та допустимим доказами, то таке не впливає на правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 , який згідно відеозапису пояснював, що поспішає до матері дружини, яка перебуває у лікарні (на 10-й секунді відеозапису).

Отже, наведені обставини свідчать, що працівники поліції діяли правомірно, і з відео не вбачається порушення порядку складення протоколу. Їх дії не були оскаржені в установленому законом порядку.

Щодо фрагментарності відеозапису, доданого до протоколу, то таке автоматично не свідчить про порушення порядку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності під час фіксації правопорушення.

Протокол складений у відповідності до вимог інструкцій, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», зауважень до нього подано не було.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не вказують на порушення судом при розгляді справи вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та на наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Поновити захиснику Назарову Олександру Миколайовичу в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 15 березня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника Назарова Олександра Миколайовича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 15 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова