Провадження № 33/801/923/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач: Кривошея А. І.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Кривошея А.І.

за участю:

адмінпритягуваного ОСОБА_1

адвоката Ліханової О.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2023, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 172-15 ч. 2 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2023 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-15 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень.

Згідно рішення суду 19.07.2023 року військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_1 старший лейтенант ОСОБА_2 , в порушення ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, без законних підстав не з`явився вчасно на військову службу до ІНФОРМАЦІЯ_1 із відрядження.

Відповідно до інформації із Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, командуванням ІНФОРМАЦІЯ_1 доповідь (донесення) про указаний вище злочин усно або письмово - не повідомляло (доповіді, донесення не надсилало) взагалі.

Окрім того, встановлено, що протягом періоду часу з 19.07.2023 по 17.08.2023 року про скоєння підлеглими військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_1 лейтенантом ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, керівника Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, усно або письмово - не повідомляло (доповіді, донесення не надсилало).

Так, внаслідок неповідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 Вінницьку спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону та Четвертий СВ (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому своєчасно відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесено, першочергові слідчі дії не проведені, захист суспільства та Держави в умовах війни не забезпечений, швидке, повне, неупереджене розслідування кримінального провадження не здійснено, у розумний строк з моменту вчинення злочину розшукові заходи не сплановані та не проведені.

Таким чином, всупереч вимогам ст.ст. 9, 11, 16, 24, 58, 59, 66, 67 Статуту, ст.ст. 1, 2, 3, 4, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 4 р. П Інструкція № 604, полковник ОСОБА_1 , проходячи військову службу на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , дислокованого в місті Вінниці, будучи військовою службовою особою, діючи недбало, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, приписів законів та інструкцій, у період з 19.07.2023 року по 17.08.2023 року вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, а саме: у період з 19.07.2023 року по 17.08.2023 року негайно про кримінальне правопорушення в ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідного прокурора не повідомляв, а в подальшому не організував та не проконтролював направлення до Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону протягом робочого дня письмово повідомлення про кримінальне правопорушення, а також про скоєння підлеглим військовослужбовцем кримінального правопорушення протягом робочого дня письмово про це керівника відповідного органу досудового розслідування (з урахуванням підслідності, визначеної статтею 216 Кримінального процесуального кодексу України), тобто керівника Четвертого СВ (з дислокацією у м.Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому не повідомив, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, так старший лейтенант ОСОБА_2 самостійно з`явився до Вінницького РТЦК 21.07.202, а під час проведення службового розслідування ІНФОРМАЦІЯ_2 факт самовільного залишення військової частини старшим лейтенантом ОСОБА_2 не підтвердився.

Заслухавши думку ОСОБА_1 та його адвоката, які підтримав подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу, та просили її задовольнити з наведених в ній підстав, вивчивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 256, 280 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи. Необхідно встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним же у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідальність за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП настає у разі недбалого ставлення військовою службовою особою до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Згідно розділу ІІ Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.11.2018 № 604 за своєчасність та об`єктивність надання доповідей та донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, скоєні (вчинені) військовослужбовцями або працівниками (під час виконання службових обов`язків, у робочий час), що сталися у військових частинах, відповідають командири (начальники) військових частин.

Керівники структурних підрозділів Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, командувачі видів Збройних Сил України, командувачі (командири, начальники) органів військового управління та з`єднань відповідають за дотримання строків надання доповідей та донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, скоєні (вчинені) військовослужбовцями, працівниками (під час виконання службових обов`язків (посадових інструкцій) у робочий час), що сталися у військових частинах, а також за повноту, об`єктивність проведення розслідувань за фактами подій і кримінальних правопорушень та вжиті попереджувальні заходи.

Командири (начальники) військових частин про кожний виявлений факт ненадання інформації про подію, кримінальне правопорушення, військове адміністративне правопорушення та адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначають службове розслідування, після завершення якого надають письмові доповіді за підпорядкованістю та до відповідного органу управління Військової служби правопорядку, зазначаючи вжиті заходи до службових осіб, які не надали доповідь.

Доповіді та донесення про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, командири (начальники) військових частин надають своїм прямим начальникам за підпорядкованістю (керівники державних підприємств - керівнику структурного підрозділу Міністерства оборони України, на який покладено функціональне управління цим підприємством), повідомляють начальника органу управління Військової служби правопорядку та відповідного військового прокурора, у зоні діяльності яких військова частина виконує завдання за призначенням.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що старший лейтенант ОСОБА_2 самостійно з`явився до Вінницького РТЦК 21.07.202, а по факту його прибуття був виданий наказ № 202 від 21.07.2023.

Так як в подальшому ОСОБА_2 не надав наказу командира військової частини НОМЕР_1 про вибуття у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 призначив службове розслідування.

Під час проведення службового розслідування ІНФОРМАЦІЯ_2 факт самовільного залишення військової частини старшим лейтенантом ОСОБА_2 не підтвердився. Вибуття з військової частини відбулось за погодження з командування військової частини, що підтверджено поясненнями військовослужбовця та начальника штабу військової частини НОМЕР_1 . Військовослужбовець 17.07.2023 вибув із військової частини НОМЕР_1 та повернувся 22.07.2023 в розташування військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, його відсутність в місці дислокації військової частини не перевищила трьох діб, як встановлено нормою закону, що виключає об`єктивну сторону складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України.

Командування військової частини НОМЕР_1 також не повідомляло про скоєння військовослужбовцем ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України не повідомляла військова частина НОМЕР_1 .

А відтак, у ІНФОРМАЦІЯ_1 не було підстав повідомляти про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України військовослужбовцем ОСОБА_2 . Вінницьку спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону та Четвертий слідчий відділ (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому.

Окрім цього, не було внесено жодних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, яке вчинено старшим лейтенантом ОСОБА_2 за ознаками ч. 5 ст. 407 КК України, ні Вінницькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону, ні Четвертим СВ (3 дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому.

Наведене свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, тобто недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що відсутні фактичні дані, які б поза розумним сумнівом доводили винність ОСОБА_1 .

У силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь.

Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Розглядаючи справу про військове адміністративне правопорушення, суд повинен своєчасно і всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи вирішити її точно відповідно до закону.

Окрім того, згідно з диспозицією ч. 2 ст. 172-15 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, яке поставлено у вину ОСОБА_1 , характеризується бездіяльністю військової службової особи в умовах особливого періоду. Із суб`єктивної сторони недбале ставлення військової службової особи до військової служби припускає умисел, тобто виражається в умисній формі вини

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи в сукупності зібрані та досліджені докази, суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого висновку, про вчинення адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 статті 172-15 КУпАП., та приймає до уваги доводи апеляційної скарги у вказаній частині, з огляду на їх обґрунтованість.

З урахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі за відсутності в діях заявника складу правопорушення суд вважає обґрунтованим.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами не підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, а тому висновок Вінницького міського суду викладений у постанові про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП є не обґрунтованим.

За таких обставин, постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у адміністративній справі, відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2023, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 172-15 ч. 2 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя А.І. Кривошея