Провадження № 33/812/436/23 Категорія: ч. 1 ст. 122?, ч.1 ст. 130 КУпАП
Головуюча у першій інстанції Максютенко О. А.
Доповідачка апеляційного суду Ямкова О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Ямкової О. О.

за участю: секретаря Богуславської О. М.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 серпня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122?, ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього на підставі ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 13 серпня 2023 року о 10 годині 34 хвилині водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ2101», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вулиці М. Вінграновського в місті Первомайськ Миколаївської області та не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, яка подавалася за допомогою сигнального знаку, чим порушив вимоги пункт 2.4 Правил дорожнього руху України.

Одночасно 13 серпня 2023 року о 10 годині 34 хвилині в місті Первомайськ по вулиці М. Вінграновського водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «ВАЗ2101», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння рук. На вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, що зафіксовано за допомогою відеозапису технічними засобами та у присутності двох свідків.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статті 122?, частиною 1 статті 130 КУпАП з накладенням стягнення у відповідності до статті 36 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що постанова є необґрунтованою, винесена з порушенням норм процесуального права та без з`ясування у повній мірі обставин, які мають значення для справи.

У змісті скарги наводить повний зміст диспозицій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, норм КУпАП, Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх

справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція №1452/735).

На його думку при ухваленні постанови судом не враховано, що у поліції не було законного права вимагати зупинки належного йому автомобіля. Під час руху на автомобілі працівники поліції не вимагали його зупинитися за допомогою сигнального диску. Відеозапис подій не був безперервний, внаслідок чого є неналежним доказом. Проходження огляду йому запропоновано у присутності двох військовослужбовців, які не можуть бути свідками відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про дату слухання справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань про причини неявки суду не надав. Справа розглянута за його відсутністю у відповідності до статті 294 КУпАП.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Доведення тих чи інших обставин здійснюється на підставі статті 251 КУпАП за допомогою усіх наявних доказів, що містяться у справі та є будь-якими фактичними даними, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, наслідком чого є ухвалення постанови у відповідності до положень статті 283 КУпАП, у якій повинен міститися опис обставин, установлених під час розгляду справи та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Так, за матеріалами справи ОСОБА_1 вменяється порушення пунктів 2.4, 2.5 ПДР України, з огляду на які, він керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння рук, та не зупинився на вимогу поліцейських. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису у відповідності до статті 266 КУпАП та у присутності двох свідків.

За такого, в обґрунтування своїх висновків суддя при вирішенні справи правильно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, письмові пояснення двох свідків, відеозапис, якими зафіксовано невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу за допомогою сигнального диска та відмова водія від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку, які згідно до вимог статті 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта щодо неналежності та допустимості доказів у справі не відповідають положенням статті 251 КУпАП, за змістом яких орган, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, досліджує усі наявні у справі докази, за допомогою яких встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчинені.

Тому суд, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, правильно послався на дані протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД №481477 і ААД №481478 від 13 серпня 2023 року, а також інші докази, які ним були досліджені належним чином, та перевірені судом апеляційної інстанції.

Протоколи про адміністративне правопорушення відповідають вимогам статті 256 КУпАП та щодо місця і суті адміністративних правопорушень повністю узгоджуються з даними, які містяться у безперервному відеозаписі, здійсненому працівником поліції та збереженому у 5ти відеофайлах, доданих до матеріалів справи.

За такого посилання ОСОБА_1 на епізодичність зйомки не є слушними, так як відеозапис починається 13 серпня 2023 року з 10.35 і закінчується о 10.58, після чого його збережено у форматі, що складається з 5ти файлів, де один відеозапис закінчується в один час, з якого починається запис у іншому файлі, тобто відеозапис події є безперервним.

Крім того членом родини ОСОБА_1 зроблено додатково такий же самий відеозапис, але з іншого ракурсу.

Дослідивши відеозапис, який зроблений працівниками поліції, що узгоджується з письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суддя встановив, що водій ОСОБА_1 на вимогу поліцейських зупинити автомобіль за допомогою сигнального диска, у період здійснення ними спеціального рейду в умовах воєнного стану, не відреагував, поїхав далі, внаслідок чого був наздогнаний працівниками поліції та зупинений на достатньо великій відстані від місця, за яким представники поліції вимагали водія зупинитися. На питання поліцейських водієві про причини невиконання ним пред`явленої до нього вимоги зупинити автомобіль, ОСОБА_1 пояснив, що не бачив, що поліцейські показували йому знак про необхідність зупинити автомобіль. Але після того, як йому про це сказала дружина, що їхала разом з ним в автомобілі, побачив поліцейський автомобіль, але не зупинився, бо вважав це порушенням Правил. Тому він не зупинився і відразу після мосту, а поїхав далі до парковки магазину. На місці зупинки водій ОСОБА_1 продовжив сидіти в автомобілі, сперечався з поліцейськими, не бажав надавати документи, що посвідчують його особу та право на керування автомобілем. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння почав ставити умови для його проходження, як то: пошук цивільних понятих, проїзд у лікарню з відправкою родини на таксі за рахунок поліції тощо. На роз`яснення поліції про фіксацію огляду чи відмову від огляду за допомогою відеозапису та відсутність підстав для пошуку понятих, огляд не пройшов, внаслідок чого йому повідомили про складення протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

За наведеним слід дійти висновку, що адміністративні правопорушення, які вменяються ОСОБА_1 , вчинені ним у визначені у протоколах дату та час, та за досліджених у судах першої та апеляційної інстанції обставинах.

Ці обставини повністю підтвердили свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у своїх письмових поясненнях та проставили підписи у протоколах, які ОСОБА_1 відмовився підписати.

Такі письмові пояснення з огляду на положення статті 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень пунктів 2.4 і 2.5 ПДР України водій на вимогу поліцейських повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил і пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За положеннями пунктів 1.3, 1.6, 1.7, розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх

справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції та фіксацією події за допомогою технічного засобу відеозапису, а за його відсутністю у присутності двох свідків, та у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Тому проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суддя суду першої інстанції правильно надала оцінку усім дослідженим письмовим доказам, відеозапису, та прийшла до обґрунтованого висновку, що є достатньо доказів, які свідчать про те, що водій ОСОБА_1 не виконав законну вимогу поліцейських зупинити транспортний засіб, та мав ознаки алкогольного сп`яніння, але відмовився пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, і це зафіксовано за допомогою відеозапису, а дії працівників поліції, які запропонували пройти такий огляд відповідали вимогам пунктів 1.2-1.3, 1.6-1.7, розділу ІІ зазначеної вище Інструкції.

Будь-яких обґрунтованих доводів, що вказані правопорушення ним не вчинялися або його права було порушено при складанні протоколів, апелянтом ОСОБА_1 у апеляційній скарзі не наведено. Доказів, які б спростовували вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122? і ч.1 ст. 130 КУпАП, за встановлених судом першої інстанції обставин, в апеляційну інстанцію ним не надано, з огляду на положення статті 294 КУпАП щодо розгляду справи апеляційним судом в межах доводів апеляційної скарги.

За наведеного ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.4, 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122?, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Тому прийняте суддею рішення є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.

Стягнення за вчинення адміністративних правопорушень призначено ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення визначено у межах санкцій, встановлених за більш серйозне правопорушення з вчинених, що передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 серпня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122? і частиною 1 статті 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова