Провадження № 3/369/5535/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16.10.2023 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Хрипун Світлана Володимирівна, розглянувши матеріали інспектора взводу № 1 роти № 1 БПП Бучанського РУП ГУ НП у Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , за ст. 173-2 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,суддя, -

встановила:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП 121585 від 28.07.2023 року, 28.01.2023 року близько 11 години 00 хвилин ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , в присутності спільної дитини ОСОБА_3 , домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного та економічного характеру, які полягали в образах нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою, не впускав до помешкання, що є спільною власністю, чим могло бути завдано економічних збитків та шкода її фізичному та психологічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повторно протягом року. ч.2 ст.173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчинені правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, не визнав, суду пояснив, що 28.07.2023 року близько 11 год. він почув, що хтось вибиває двері у квартиру. Відкривши квартиру, він побачив працівників поліції, колишню дружину з її батьком та їх спільну дочку. Коли зайшли працівники поліції він, взяв палку та сварився із батьком колишньої дружини, нецензурною лайкою в бік останньої він не виражався, фізичною розправою їй не погрожував. Напередодні поламався дверний замок, який він замінив, про що повідомив колишній дружині та зазначив, щоб вона зателефонувала коли йтиме до квартири, він дасть їй ключі, тому що до цього вона була у своїх батьків.

Суд, повно та всебічно дослідивши надані матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 121585 від 28.07.2023 року відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, пояснення ОСОБА_2 від 28.07.2023 року відповідно до яких колишній чоловік 17.07.2023 року побив її та вигнав із дому у вечірню пору, тому 28.07.2023 року вона викликала патрульну поліцію та відкривши дверний замок у присутності поліції, колишній чоловік поводився дуже агресивно, тримаючи у руках гострі металеві предмети погрожував розправитися з ними; протокол прийняття заяви ОСОБА_2 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 28.07.2023 року, відповідно якої 28.07.2023 близько 11 години 00 хвилин вона з дочкою прийшли додому, почали відкривати двері і зрозуміла, що колишній чоловік замінив замок, не пускав їх до квартири; відеозаписи, які не містять доказів психологічного та фізичного тиску на колишню дружину правопорушника, оскільки вся його агресія була направлена на батька колишньої дружини, суд дійшов висновку про необхідність закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 245, 256, 280 КпАП України, одним з завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи необхідно з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи.

Стаття 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до ч.2 ст. 173-2 частина друга Кодексу України про адміністративні правопорушення ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Аналіз наведених норм свідчить, що об`єктом правопорушень, передбачених статтею 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року з наступними змінами та доповненнями домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Статтею 21 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Суб`єктивною стороною правопорушення є наявність вини у формі умислу.

Таким чином, для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до ч.2 ст. 173-2 КУпАП встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії, що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, та чи є особа, виходячи із норми зазначеної статті, суб`єктом даного правопорушення.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

При цьому, Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

Спостереження працівником поліції правопорушення може мати місце, однак воно має бути зафіксоване на матеріальному носії.

Проте, до Києво-Святошинського районного суду Київської області не подано жодних доказів, які б свідчили про склад скоєного ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2, які б підтвердили вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно ОСОБА_2 .

Крім пояснень ОСОБА_2 , які суперечать даним відеозаписів та заяві, в якій потерпіла стверджує лише про факт економічного насилля (заміна замка), при цьому відсутні докази, які б спростовували пояснення ОСОБА_1 про те, що останній повідомив потерпілу про заміну замка та бажання дати їй нові ключі, інших доказів, які б підтвердили вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно колишньої дружини до матеріалів справи не додано.

Сам факт звернення ОСОБА_2 до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства

Факт сварок і непорозумінь між особами на побутовому ґрунті свідчить про наявність конфлікту між ними та не підтверджує факту вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП , належними та допустимими доказами не доведена, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановила:

Провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.2 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Суддя Cвітлана Володимирівна Хрипун