Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 754/2424/23
Номер апеляційного провадження 33/824/3072/2023
Головуючий у суді першої інстанції О.І. Гринчак
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
14 липня 2023 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л. Д., розглянув у судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Богданова Олександра Олександровича на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 19 травня 2023 року про притягнення

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

РНОКПП НОМЕР_1 ,

громадянина України, військовослужбовця,

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

у с т а н о в и в :

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 19 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Судом встановлено, що 01 лютого 2023 року о 00 год 30 хв в м. Києві по мосту Північний (зі сторони Троєщини в сторону центру), водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Kia Rio», д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у лікаря-нарколога КНМКЛ «Соціотерапія». Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, захисник ОСОБА_1 - адвокат Богданов О. О. подав апеляційну скаргу, просить її скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки під час розгляду даної справи суд неповно з`ясував усі фактичні обставини, не дослідив і не дав належної оцінки наявним у справі доказам, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними і допустимими доказами.

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що зміст інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не містить відомостей, на підставі яких працівником поліції зроблено висновок про наявність у останнього ознак алкогольного сп`яніння в момент перебування за кермом транспортного засобу безпосередньо в русі. Складений відносно апелянта протокол про адміністративне правопорушення не містить конкретного переліку зовнішніх ознак водія, які дали змогу працівнику поліції стверджувати про порушення ним правил дорожнього руху, що може свідчити про неправомірність дій посадової особи під час прийняття рішення про зупинення транспортного засобу.

Апелянт вказав, що неправомірна зупинка поліцейським транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 є порушенням ч. 2 ст. 19 Конституції України та ст. 8 ЗУ «Про Національну поліцію», та свідчить про упереджене ставлення до останнього та не може бути законною підставою для доведення його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зазначив, що суд не врахував, що протокол складено однією посадовою особою, а огляд на стан сп`яніння здійснено іншою посадовою особою, наявність у якої спеціального звання підтвердити у встановленому законом порядку не вбачається за можливе. Висновок про результати медичного огляду складний на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду № 000735, не містить відомостей щодо місця його складення та підпису уповноваженої особи. Відеозапис з бодікамери працівника поліції вважає неналежним доказом, оскільки він відтворений не з часу вчинення водієм правопорушення та не з часу його зупинки, а безпосередньо під час розмови з поліцейським, та не відображає пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, проходження такого огляду та його результати.

Звернув увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить роз`яснень особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, прав, передбачених ст. 268 КУпАП, у тому числі права користування допомогою адвоката, що у сукупності з обставиною пільгового набуття ОСОБА_1 громадянства України у 2019 році без навиків володіння українською мовою на достатньому рівні, свідчить про протиправність дій працівників поліції.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки допущеним порушенням з боку працівників поліції, внаслідок чого ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення у справі.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Богданов О. О. підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити з викладених підстав, посилалися на те, що ОСОБА_1 свою вину не визнає, оскільки не вживав алкоголь, з проведенням огляду за допомогою алкотестеру Драгер та висновком, складеним КП «Соціотерапія» не погоджується. Адвокат Богданов О. О. наполягав на тому, що у працівників поліції були відсутні підстави для зупинення автомобіля під керуванням ОСОБА_1 і складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому наступні дії були здійснені не в рамках закону.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та адвоката Богданова О. О., апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог статей 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так, приписами частини першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно приписів ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Вказані положення Кодексу повністю кореспондуються з положеннями Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 №1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

За приписами пункту 1 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів проводиться поліцейським лише за наявності у водіїв ознак алкогольного сп`яніння, в той час, як пунктом 12 цього розділу передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4, розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

При цьому згідно п.3 Розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності до вимог статей 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчинення правопорушення та прийняв постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Так, переглядаючи справу в межах доводів поданої захисником-адвокатом Богдановим О. О. апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ним п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованою та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 441318 від 01.02.2023, складеним стосовно ОСОБА_1 , у якому зазначено, що останній керував транспортним засобом ««Kia Rio», д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, роздруківкою результатів тесту із застосуванням приладу Drager Alcotest, результат огляду 0,87%; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (0,73%); відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, на якому зафіксована вказана подія, що підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді.

Усім зазначеним доказам суд першої інстанції надав належну оцінку та правильно визнав винним ОСОБА_1 у порушенні пункту 2.9 а) ПДР України та вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається згода ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotes на місці зупинки, результат огляду становить 0,87 % проміле. При цьому, ОСОБА_1 висловив свою незгоду із результатами огляду, вину у порушенні п. 2.9 а) ПДР України та вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав, у зв`язку із чим був доставлений працівниками поліції до найближчого медичного закладу охорони здоров`я - КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» для проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Згідно з висновком КНП КМНКЛ «Соціотерапія» від 01.02.2023 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на підставі акту медичного огляду, № 000735, складеному 01.02.2023 о 00 год 55 хв встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (0,73%).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, тому відсутні будь - які сумніви у їх достовірності та істинності.

ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Також із відеозапису нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 поліцейським було роз`яснено право проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі та роз`яснено наслідки за вчинене ним правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Та обставина, що у лікаря нарколога не здійснювалась відеозйомка і це на думку апелянта є порушенням закону, є безпідставним, оскільки огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я без обов`язкової фіксації на відеозапис. Підстави вважати висновок лікаря неналежним чи недопустимим доказом у апеляційного суду відсутні, оскільки такий висновок не спростований стороною захисту, а законодавство не передбачає обов`язкового відібрання біологічних зразків у особи, під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог статті 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала із зазначенням всіх необхідних даних. Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки сп`яніння, виявлені працівниками поліції 01.02.2023 у ОСОБА_1 в розумінні п. п. 1, 2, 3, 4 п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння як на місці зупинки, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Особа відносно якої було складено протокол про адміністравтине правопорушення підписала його. Також у протоколі ОСОБА_1 зазначив, що йому роз`яснено відсторонення від права керування транспортним засобом.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення не містить будь-яких пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з приводу незгоди з його змістом, як і не містить жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення. Будь-яких порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено.

Хибними є доводи апеляційної скарги про незаконну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , оскільки встановленим є те, що транспортний засіб «Kia Rio», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , було зупинено працівниками патрульної поліції в комендантську годину на території охоронюваного об`єкту Деснянського району (міст Північний) 01 лютого 2023 року близько 00 год 30 хв з метою перевірки та встановлення особи водія, що викладено у рапорті інспектора роти 2 батальйону 2 полку 2 УПП у м. Києві ДПП старшого лейтенанта Бондар М.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України декларовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до пункту 11 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Уповноважені підрозділи органів Національної поліції наділені владними управлінськими функціями, та вжиття відповідних заходів, а тому оскарження їх дій та прийнятих ними рішень носить публічно-правовий характер та має розглядатись адміністративним судом в порядку визначеному КАС України.

Перевіркою матеріалів справи не встановлено порушень працівниками поліції Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції. Усі матеріали справи зібрані працівниками патрульної поліції, які діяли в межах своїх повноважень, протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

З урахуванням встановлених обставин доводи апеляційної скарги в цій частині спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Апеляційний суд вважає, що відеозаписом із нагрудної бодікамери інспектора поліціі зафіксовано обставини викладені в протоколі і він є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху та проведення огляду на стан сп`яніння з дотримання вимог закону. Такий огляд за згодою водія було проведено працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі у встановленому законом порядку, оскільки водій виявив свою незгоду із релудьтатами огляду на приладі Drager Alcotest, результат огляду 0,87%.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Реалізувавши своє право керувати автомобілем, ОСОБА_1 тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна. Отже, його вина у порушенні п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, за обставин, викладених у постанові судді, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами зазначеними вище. Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь - які сумніви у їх достовірності, належності та допустимості.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо позбавлення ОСОБА_1 права на захист апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані та такі, що повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді викладені у постанові і були б підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 130 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами. Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та в своїй сукупності підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України та наявність підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного перегляду справи.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і прийняв постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судді суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги захисника Богданова О. О.

Та обставина, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем в лавах ЗСУ, неодноразово заохочувався нагородами, не може слугувати підставою для уникнення ним відповідальності за правопорушення, яке він скоїв. ОСОБА_1 як військовослужбовцю достеменно було відомо про правила переміщення у м. Києві під час комендантської години по охоронюваному об`єкту «Північний міст», де зупинка автомобілів з метою перевірки особи водія є обов`язковою умовою. Під час розмови водія з працівником поліції було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, про що повідомлено водію та запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку.

Твердження про те, що ОСОБА_1 отримав громадянство України на пільгових умовах без належного рівня володіння українською мовою, внаслідок чого він неповністю розумів те, що пояснювали йому працівники поліції спростовуються наявним у матералах справи відеозаписом з боді камери працівника поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відповідав на питання працівників поліції, жодних зауважень чи заперечень про те, що йому незрозуміло було висловлювання українською мовою не висловлював. Навпаки підтримував розмову з працівниками поліції, розповідав про обставновку щодо військових дій, висловлював свої думки, ставив запитання тощо, що дає можливість суду дійти висновку про те, що ОСОБА_1 було зрозуміло викладене працівниками поліції.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону та повністю доводять вину водія ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 130 КУпАП, а тому застосування принципу «поза розумним сумнівом» у даній справі є безпідставним та недоречним, оскільки повністю суперечить встановленим судами першої і апеляційної інстанції обставинам справи, які повністю доводять вину водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що йому інкримінується.

Таким чином, переглядаючи справу в межах доводів поданої захисником Богдановим О. О. апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ним п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованою та такою, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що повністю підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, то вони також не можуть бути прийнятими судом до уваги, оскільки вони не спростовують встановленого судом факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування ним автомобілем.

Загалом доводи апеляційної скарги були предметом розгляду судді суду першої інстанції, яким судом надано належну оцінку, такі доводи фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, та свідчать про намір ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.9 Правил дорожнього руху України та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 19 травня 2023 року стосовно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою. Підстави для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, про що заявляються вимоги в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Богданова Олександра Олександровича залишити без задоволення.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 19 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. Д. Поливач