ЄУ № 712/9443/23
Провадження №3/712/2891/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі судді Проньки В.В., розглянувши матеріал, який надійшов з Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області (протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 947046 від 25.08.2023), про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка працює діловодом у ДНЗ № 5, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , якій роз`яснено її права, відповідно до ст. 268 КУпАП, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 947046 від 25.08.2023, відповідно до якого 28.07.2023 приблизно о 19 год. 15 хв. за адресою: вул. Євгена Чекаленка, 58, м. Черкаси, гр. ОСОБА_1 нанесла удар рукою по правій руці гр. ОСОБА_2 , чим завдала болю та вчинила насильство фізичного характеру відносно невістки.

Відповідно до ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінованому адміністративному правопорушення не визнала, пояснила, що 28.07.2023 приблизно о 19 год. 05 хв. за адресою її місця проживання прийшла ОСОБА_2 , яка є дружиною її сина ОСОБА_3 . Син та невістка розлучаються та вирішують питання по визначенню місця проживання спільної дитини ОСОБА_4 . В зазначений час вона перебувала у будинку, коли почула стукіт у вхідні двері до подвір`я. Вийшовши з будинку побачила як син разом з чоловіком ОСОБА_5 відкривають калітку працівникам поліції. В цей час ОСОБА_2 з дитиною на руках знаходилася біля альтанки, яка розташована на відстані десяти метрів від виходу з подвір`я. Та тільки но побачивши поліцейських почала гучно кричати, говорити, що її б`ють, не випускають з двору разом з дитиною. Після цього ОСОБА_2 разом з донькою на руках направилася до виходу з подвір`я та проходячи повз ОСОБА_1 відштовхнула її правою рукою, лівою тримаючи дитину. Дитина почала плакати, вириватися з рук та просилася до батька, після чого син забрав дівчинку щоб заспокоїти. ОСОБА_2 вийшла за межі подвір`я до поліцейських, де продовжувала гучно сперечатися. Зазначила, що всі її дії були спровоковані потерпілою ОСОБА_2 . Умислу на навмисне завдання ОСОБА_2 шкоди вона не мала.

Захисник Попова І.П. в судовому засіданні просила закрити провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення. Надала письмове клопотання про закриття провадження у справі, в якому зазначила, що ОСОБА_1 не погоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та вважає, що відсутні підстави для притягнення її до відповідальності. ОСОБА_1 не вчиняла відносно ОСОБА_2 жодних дій, які можуть бути кваліфіковані як вчинення домашнього насильства, а навпаки, саме ОСОБА_2 вчиняла неправомірні дії відносно ОСОБА_1 з приводу чого остання звернулася із відповідною заявою до працівників поліції. ОСОБА_1 не вчиняла відносно ОСОБА_2 жодних дій, які передбачені нормами ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (син ОСОБА_1 ) перебували у шлюбі та мають спільну доньку ОСОБА_4 , яка від народження зареєстрована за місцем проживання свого батька за адресою: АДРЕСА_1 . З 09.07.2023 дитина постійно проживає разом з батьком, між подружжям наявний судовий спір про місце проживання дитини позов про який знаходиться на розгляді у Придніпровському районному суді м. Черкаси. ОСОБА_2 з 20.07.2023 пише звернення до поліції, служби у справах дітей, поширює дописи в соціальних мережах про викрадення у неї дитини, про те, що донька не доглянута, брудна, має синці та подряпини, перебуває у небезпеці. В ході проведення перевірки за даними заявами ОСОБА_2 службою у справах дітей Черкаської міської ради жодні факти, на які остання посилається, не встановлено, що підтверджується актом обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_4 , актом проведення оцінки рівня безпеки дитини. ОСОБА_2 неодноразово намагалася силою забрати дитину з помешкання ОСОБА_3 28.07.2023 вона прийшла до дитини за адресою проживання ОСОБА_3 , перед цим здійснила виклик поліції через телеграм канал «Безпечна Черкащина», поводила себе агресивно, ображала колишнього чоловіка, свекрів, кричала, висловлювалася нецензурною лайкою, погрожувала. Коли приїхали працівники поліції ОСОБА_2 повідомила їм, що її колишній чоловік вчинив щодо неї домашнє насильство, при цьому остання не вказувала, що нібито її вдарила ОСОБА_1 . Вказані події підтверджуються відповіддю Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області на адвокатський запит. Під час складання протоколу стосовно ОСОБА_3 . ОСОБА_2 вказувала, що по руці її нібито вдарив колишній чоловік, однак через дві години передумала та в заяві про вчинення злочину зазначила, що вдарила її ОСОБА_1 по правій руці. Дії ОСОБА_2 вказують на здійснення психологічного тиску відносно ОСОБА_3 та його родини, візити до дитини вона використовує з метою вчинення сварки. До протоколу від 25.08.2023 не надано жодного доказу, який міг би підтвердити наявність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Сам опис адміністративного правопорушення у протоколі не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки таке порушення повинно бути зафіксовано, а докази долучені до протоколу. Крім того, у клопотання адвокат просила допитати свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що 28.07.2023 о 19 год. 00 хв. прибула за адресою проживання свого колишнього чоловіка ОСОБА_3 щоб побачитися з донькою. Під час спілкування з ОСОБА_3 запропонувала йому надати їй час побути на одинці з дитиною на що останній відмовив, після чого ОСОБА_2 викликала працівників поліції. Після приїзду поліцейських свекруха стала перед входом на подвір`я загородивши шлях на вихід з двору та коли ОСОБА_2 разом з донькою на руках почала йти до виходу ОСОБА_1 вдарила її рукою по правій руці та в передпліччя після чого виник сильний біль, також штовхала її. Дитину з рук забрав ОСОБА_3 , з приводу болю в руці ОСОБА_2 звернулася до Третьої міської Черкаської лікарні. Просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Захисник Заволокін О.О. позицію своєї підзахисної підтримав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , її захисника Попову І.П., потерпілу ОСОБА_2 , її захисника Заволокіна О.О., дослідивши матеріали справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується вчинення насильства фізичного характеру відносно ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідальність передбачена за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення містяться письмові пояснення ОСОБА_2 від 14.08.2023, в яких вона зазначає, що 28.07.2023 о 19 год. 15 хв. приїхала за адресою місця проживання її колишнього чоловіка до доньки, яку ОСОБА_3 та ОСОБА_1 тримають насильно без її дозволу. Викликала працівників поліції для того щоб забрати дитину додому. Коли разом з донькою направилася до виходу з подвір`я на її шляху стала ОСОБА_6 та почала її штовхати грудьми, вдарила по руці, при цьому погрожуючи, що не випустить з дитиною. В цей час підійшов ОСОБА_7 насильно забравши доньку у неї з рук, штовхнув її. Жодної нецензурної лайки та застосування до ОСОБА_1 фізичної сили здійснено не було.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_3 28.07.2023 до його місця проживання прийшла його дружина з якою вони перебувають у процесі розірвання шлюбу та вирішення питання з приводу виховання та проживання спільної доньки. Цього дня о 19 год. 00 хв. під час відвідування дитини ОСОБА_2 почала поводити себе агресивно, гучно кричала про те, що нібито її не випускають з дитиною за межі подвір`я, б`ють. Під час цих подій були присутні працівники поліції з якими ОСОБА_3 спілкувався, коли почув як дитина почала плакати. Підійшов до дружини та забрав доньку. Зазначає, що ОСОБА_2 жодним чином не отримала від його матері ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, оскільки його мати перебувала неподалік, коли дружина з дитиною на руках підбігла до матері та штовхнувши вдарила її своєю правою рукою по лівій руці. Після цього продовжувала його та його батьків ображати нецензурною лайкою та погрожувати.

У судовому засідання було допитано свідка ОСОБА_5 , який пояснив, що 28.07.2023 о 19 год. 05 хв. за адресою його місця проживання прийшла гр. ОСОБА_2 , яка є дружиною його сина ОСОБА_3 . На даний час син та невістка перебувають у процесі розірвання шлюбу та вирішення питання про встановлення місця проживання їх спільної дитини. В зазначений час він перебував у будинку з дружиною ОСОБА_1 . Коли почув стукіт у вхідні двері до подвір`я вийшов з будинку та разом з сином відкрили працівникам поліції. Поліцейські повідомили, що отримали виклик щодо домашнього насильства та почали розбиратися по суті виклику. ОСОБА_2 в цей час знаходилася біля альтанки на подвір`ї, що розташована на відстані десяти метрів від калітки та тільки помітивши працівників поліції почала кричати про те, що її б`ють, не випускають з двору разом з дитиною, після чого вона направилася до виходу з подвір`я, відштовхнула ОСОБА_1 рукою, тримаючи доньку іншою рукою. Дитина почала плакати, вириватися з рук та проситися до батька. ОСОБА_3 забрав дитину до себе щоб заспокоїти, а ОСОБА_2 вийшла за межі подвір`я до працівників поліції та продовжувала гучно сперечатися. Зазначив, що його дружина ОСОБА_1 не завдавала тілесних ушкоджень, не вчиняла інших протиправних дій відносно ОСОБА_2 , на близьку відстань до останньої не підходила на відміну від невістки, яка сама проходячи повз дружину штовхнула її рукою.

Суд зазначає, що об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт, (сварка) спровокований останньою у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння щодо місця перебування малолітньої дитини ОСОБА_4 .

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII визначається організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Так, відповідно до п.3 ч.1 вказаного Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п. 17 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

При цьому, слід зазначити, що конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

У даному випадку наявним є лише факт того, що взаєморозуміння між ОСОБА_1 та її невісткою ОСОБА_2 щодо місця перебування малолітньої дитини ОСОБА_4 відсутнє. У взаємовідносинах останніх мав місце конфлікт, однак, не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм закону.

Крім цього, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до вимог ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, у даному випадку, з огляду на установлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки, у останньої був відсутній умисел на заподіяння шкоди фізичному здоров`ю потерпілої, у той час, як у цій ситуації мав місце саме конфлікт.

При цьому, суд, окрім викладених вище мотивів, виходив ще й з того, що на особу, уповноважену складати протокол про адміністративне правопорушення, покладається обов`язок довести причинно-наслідковий зв`язок між діями, що учинені особою та наслідками, що настали, а також обов`язок доведення вини під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд не є тим органом, який збирає докази на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, також не повинна доводити свою вину чи невинуватість.

Отже, суду не надано переконливих доказів умисного вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин повинен проводитися їх судовий розгляд. З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом доведення вини, будь-яких переконливих доказів вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суду не надано, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 № 463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно із ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Дотримання цих вимог є необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, забезпечує реалізацію закріплених у ст. 7 КПК таких засад кримінального провадження, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності вини та право на захист.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 КонституціїУкраїни.

Слід зауважити, що право на справедливий суд гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятою Радою Європи 04.11.1950, ратифікованою Україною 17.07.1997, відповідно до неї суд встановлює обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи обвинувачення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно із ч.1 п. 3 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП, виносить постанову про закриття справи.

З огляду на вищевикладене, оцінюючи відповідно до ст. 252 КУпАП надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, беручи до уваги, що органом, яким складено протокол про адміністративне правопорушення, не доведено вчинення ОСОБА_1 умисних дій, передбачених ч.1 ч. 173-2 КУпАП, суд приходить до висновку про недоведеність в її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення, а тому провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 252, 283-285, 287 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Суддя: В.В. Пронька