ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/7266/22 Головуючий суддя І інстанції Аркатова К.В.
Апеляційне провадження № 33/818/652/23 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника - Антоненка І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Антоненка І.М. на постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 лютого 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що 16.11.2022 року близько 13-37 години ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Заліська, 5, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме порушення мови, поведінка, що не відповідала обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер Алкотест 6820» та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД водій відмовився. Велась безперервна відеофіксація.

В своїй апеляційній скарзі захисник Антоненко І.М. просить скасувати постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 13.02.2023 року та закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1. ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свої апеляційній вимоги захисник обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки наявні у справі докази не підтверджують керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт його зупинки працівниками поліції, а також наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння.

Крім того, захисник зазначає, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в КНП ХОР ОНД, особу ОСОБА_1 належним чином не встановили, час на відео та в протоколі про адміністративне правопорушення різні, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, оскаржувана постанова не містить обгрунтованих та вмотивованих висновків щодо наявності в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім цього, захисник Антоненко І.М. просить поновити йому процесуальний строк апеляційного оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 13.02.2023 року, посилаючись на те, що перша апеляційна скарга ним була подана у визначений законом строк, але постановою Харківського апеляційного суду від 27.03.2023 року йому було повернуто його апеляційну скаргу у зв`язку з тим, що матеріали справи не містили витягу з договору про надання правової допомоги. Копію цієї постанови суду апеляційної інстанції було отримано лише 26.05.2023 року, а тому вважає, що процесуальний строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника Антоненка І.М.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, вислухавши доводи захисника та ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга захисника Антоненка І.М. не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, які безпосередньо дослідив під час судового розгляду та дав їм обґрунтовану оцінку в оскаржуваному судовому рішенні, а саме відомостям, що містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 224647 від 16.11.2022 року, в якому зазначено факт керування ОСОБА_1 16.11.2022 року близько 13 год. 37 хвилин за адресою: м. Харків, вул. Заліська, 5, транспортним засобом Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння та порушення останнім вимог пункту 2.5 ПДР України, а саме відмова ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с. 1).

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 224647 від 16.11.2022 року, ОСОБА_1 відмовився від надання будь-яких пояснень та особисто підписувати цей протокол (а.с.1);

- відеозапису, долученого до матеріалів справи, з якого вбачається (файл «АЛ2973Г»), що працівники поліції, під`їжджаючи до автомобіля Ford Kuga, застосували спеціальний звуковий сигнал. Задні габаритні вогні транспортного засобу Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_2 , були увімкнені. Коли працівники поліції підійшли до цього транспортного засобу на водійському сидінні автомобіля був ОСОБА_1 , якому було повідомлено, що його було зупинено для перевірки документів. Інших осіб в цьому транспортному засобі не було. Сам автомобіль стояв на дорозі, займаючи при цьому праву смугу руху, чим створював перешкоду іншим транспортним засобом. На запитання працівника поліції ОСОБА_1 не заперечував, що транспортний засіб рухався (починаючи з 03 хв. 40 сек. відеозапису). Працівники поліції неодноразово намагалися перевірити документи ОСОБА_1 , але останній так і не відчинив вікно чи двері транспортного засобу. Крім того, з відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи в автомобілі Ford Kuga, пив пиво при працівниках поліції (починаючи 06 хв. 00 сек.). ОСОБА_1 також повідомляв поліцейським, що не сидів за кермом цього транспортного засобу. Починаючи з 11 хв. 00 сек. ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що він не керував транспортним засобом, а лише заряджає свій мобільний телефон. В подальшому ОСОБА_1 пересів з водійського сидіння на переднє пасажирське сидіння та продовжив ігнорувати вимоги працівників поліції відчинити вікно чи двері транспортного засобу, в якому перебував. З відеозапису також вбачається (починаючи з 01 год. 07 хв., з 01 год. 20 хв.), що на місце події приїхала власниця транспортного засобу Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_2 , та свідок ОСОБА_1 , які також намагалися вмовити ОСОБА_1 вийти з транспортного засобу, але останній так і не вийшов з автомобіля та не відчинив вікно чи двері.

З відеозапису також вбачається (починаючи з 01 год. 23 хв.), що на неодноразові пропозиції працівників поліції ОСОБА_1 так і не вийшов з транспортного засобу та не відчинив вікно автомобіля. В подальшому працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 що транспортний засіб під його керуванням було зупинено за адресою: м.Харків, вул. Заліська, 5, під час спілкування у нього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останньому неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я, але ОСОБА_1 від проходження запропонованого огляду відмовився (а.с.4).

Крім того, з долученого до справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснені його права та обов`язки, а також наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як за допомогою газоаналізатора «Drager», так і в закладі охорони здоров`я (а.с.4);

- направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.11.2022 року, з якого вбачається, що у результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної поліції, у ОСОБА_1 виявлені наступні ознаки алкогольного сп`яніння: почервоніння обличчя; порушення мови. Відмовився від направлення до КНП ХОР ОНД, для проходження огляду (а.с. 6).

З відомостей акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, також вбачається, що огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками: різка зміна забарвлення шкіряного покриття обличчя; порушення мови (а.с.8).

З метою повної та всебічної перевірки апеляційних доводів, під час апеляційного розгляду за клопотанням сторони захисту було допитано свідка працівника поліції ОСОБА_3 , який складав протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 224647 від 16.11.2022 року. Свідок ОСОБА_3 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність, пояснив, що під час виконання своїх службових обов`язків до них звернувся невідомий чоловік, який повідомив, що водій транспортного засобу Форд, білого кольору, має ознаки алкогольного сп`яніння. В подальшому ними було виявлено цей транспортний засіб, який рухався повільно. Екіпажом поліції було зупинено цей транспортний засіб, водій якого вів себе неадекватно, висловлювався нецензурною лайкою, відмовлявся надати документи та відчинити вікно. Через базу Національної поліції було встановлено особу водія, яким виявися ОСОБА_1 . Родичі останнього приїхали значно пізніше. Під час спілкування з ОСОБА_1 ним було встановлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння обличчя, у зв`язку з чим водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Свідок ОСОБА_3 також пояснив, що не пам`ятає хто вів відеофіксацію, але зазначив, що на бодікамері неможливо самостійно змінити час, оскільки це робиться автоматично.

З пояснень свідка ОСОБА_3 також вбачається, що за заявою ОСОБА_1 було проведено службову перевірку, за результатами якої не було встановлено порушень з його боку та до дисциплінарної відповідальності його не було притягнуто.

Такі пояснення працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, поза розумним сумнівом узгоджуються з іншими відомостями матеріалів справи, що вочевидь спростовує твердження захисника та ОСОБА_1 про те, що останній не керував транспортним засобом.

Аналізуючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, належить врахувати, що згідно відомостей відеозапису з нагрудної камери поліцейського (а.с. 4) вбачається, що ОСОБА_1 особисто декілька разів відмовився на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено факт керування ОСОБА_1 16.11.2022 року о 13 годині 37 хвилин автомобілем Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_2 , за адресою: м. Харків, вул. Заліська, 5, а твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем розцінюється судом апеляційної інстанції як обраний спосіб захисту для уникнення відповідальності, а тому суд ставиться до них критично.

Більш того, твердження ОСОБА_1 , які він надавав під час апеляційного розгляду, про те, що він відмовлявся відчиняти вікно та двері транспортного засобу, так як він не знав, що перед ним були працівники поліції, на думку апеляційного суду, є безпідставними, оскільки це повністю спростовуються відеозаписом, долученого до матеріалів справи, з якого вбачається, що автомобіль від керуванням ОСОБА_1 було зупинено поліцейськими за допомогою спеціального звукового сигналу, на службовому автомобілі працівників поліції були увімкнені проблискового маячки синього кольору, самі працівники були одягнені в службову форму, на якій були написи «Поліція».

Крім того, апеляційний суду також ставиться критично до доводів ОСОБА_1 про те, що він боявся за свою безпеку, у зв`язку з чим не відчиняв вікно і двері автомобіля, оскільки, згідно відеозапису, ОСОБА_1 не здійснив і відповідних дій після того, як на місце події приїхали його родичі та з`явилися сусіди ОСОБА_1 .

Також належить врахувати, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 та його захисник скористалися своїм конституційним та процесуальним правом на подачу заяви до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або щодо перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у порядку, передбаченому КПК України.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 та його захисник не скористалися процесуальною можливістю і не зверталися до суду в порядку КАСУ на дії керівництва поліції за результатами службової перевірки за заявою ОСОБА_1 , за результатами якої не було встановлено підстав для притягнення інспектора ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності.

Цих відомостей не надано і суду апеляційної інстанції.

Отже, враховуючи, що сторона захисту не скористалися своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження їх версії щодо незаконності дій працівників поліції під час зупинки транспортного засобу та проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою, а в свою чергу матеріали справи не містять відповідних відомостей, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів захисника Антоненка І.М.

Апеляційний суд також зазначає, що чинний КУпАП не містить такого поняття як «недопустимі докази», а тому апеляційна скарга в цій частині також є необґрунтованою та безпідставною.

Відповідно до відомостей цього відеозапису вбачається, що автомобіль Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_2 , стоїть припаркований на проїжджій частині, а за кермом цього автомобіля сидить ОСОБА_1 . Будь-яких інших осіб в салоні цього автомобіля, а також поруч з цим автомобілем не було. Працівники поліції на протязі більше однієї години неодноразово намагалися вмовити ОСОБА_1 відчинити вікно або двері автомобіля, але останній цього так і не зробив, навіть коли приїхали його близькі родичі. Під час спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння та правомірно запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 категорично відмовився, так і не відчинивши вікно транспортного засобу.

Також з відеозапису вбачається, що транспортний засіб Ford Kuga був припаркований на дорозі, чим повністю перекривав одну смугу руху для інших транспортних засобів. Крім того, автомобіль Ford Kuga частково перекрив виїзд іншому транспортному засобу, який стояв праворуч від нього на відокремленому від дороги майданчику для паркування. Коли працівники поліції підходили до цього автомобіля, задні габаритні вогні були увімкнені, а в подальшому ОСОБА_1 їх вимкнув. При цьому, поруч з місцем зупинки автомобіля Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_2 , були вільні, відокремлені від дороги майданчики для паркування інших транспортних засобів.

Крім того, з відеозапису вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

З відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи в салоні транспортного засобу Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_2 , вживав напої з банки, яка дуже схожа на банку пива, та пересів з водійського на переднє пасажирське сидіння автомобіля.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив суду, що 16.11.2022 року автомобілем Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_2 , користувався його племінник ОСОБА_4 , у якого напередодні зламався його транспортний засіб «Рено». Автомобіль Ford Kuga належить його тітці, якій близько 77 років та яка мешкає на Холодній горі по вулиці Ільїнській. Цей автомобіль зазвичай стоїть в гаражі. 16.11.2022 року племінник залишив автомобіль Ford Kuga біля будинку, залишивши ключі у нього. Племінник вирушив на СТО, щоб забрати свій транспортний засіб з ремонту. В цей день він не керував транспортним засобом, але оскільки у нього вимкнули світло за місцем його проживання, він вирішив зарядити свій мобільний телефон в автомобілі. ОСОБА_1 також зазначив, що не вмикав двигун цього транспортного засобу. Коли він заряджав телефон, до нього підійшли невідомі особи у військовій формі та почали стукати у вікно і вимагати його відчинити. Він побоювався за себе, оскільки невідомі особи висловлювалися нецензурною лайкою та не пред`являли будь-які документи, а тому не відчинив вікно. В подальшому на місце події працівники поліції привезли його тітку, а пізніше вже прихав його племінник ОСОБА_4 . Племінник намагався надати поліцейським документи на автомобіль Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_2 , але вони відмовилися брати документи на цей транспортний засіб.

Крім того, за клопотанням сторони захисту був допитаний свідок ОСОБА_1 , який пояснив, що є племінником ОСОБА_1 . 16.11.2022 року в його користуванні був автомобіль Ford Kuga, оскільки його транспортний засіб зламався та він залишив його на СТО. В цей день він залишив автомобіль Ford Kuga біля місця мешкання дядька ОСОБА_1 без порушення вимог ПДР України, оскільки автомобіль не заважав іншим транспортним засобам. та віддав останньому ключі від цього транспортного засобу, а сам вирушив пішки до СТО, щоб забрати свій відремонтований автомобіль «Рено». Свідок зазначив, що його дядько ОСОБА_1 хотів зарядити свій мобільний телефон в автомобілі Ford Kuga, оскільки за місцем його мешкання вимкнули світло. Коли він підходив до СТО, йому подзвонила його тітка ОСОБА_5 та сказала, що правники поліції їй повідомили, що дядько ОСОБА_1 попав у ДТП. Коли він забрав свій автомобіль «Рено» та приїхав на місце події, свідок побачив автомобіль Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_2 , осіб в службові формі та службовий автомобіль патрульної поліції. Крім того, свідок ОСОБА_1 пояснював особі в формі, що в цей день транспортним засобом Ford Kuga керував саме він та запропонував надати цій особі документи на автомобіль, а також письмові пояснення. Особа, яка була в службовій формі, пояснила свідку ОСОБА_1 , що вже склали протокол про адміністративне правопорушення стосовно його дядька ОСОБА_1 за ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим нічого вже не потрібно надавати.

Крім того, свідок ОСОБА_1 пояснив в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, що 16.11.2022 року зранку купив своєму дядькові ОСОБА_1 пиво та віддав ключі від автомобіля. Він не знає, чи був 16.11.2022 року його дядько ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_1 також надав в суді апеляційної інстанції показання про те, що транспортний засіб Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_2 , належить його тітці, яка іноді їздить на цьому автомобілі. Іноді дядько ОСОБА_1 відвозить тітку на цьому автомобілі на дачу, але зазвичай цим транспортним засобом ніхто не користується.

Проте, суд апеляційної інстанції ставиться критично до таких пояснень свідка ОСОБА_1 , оскільки відомості відеозапису не підтверджують того, що свідок, прибувши на місце події, спілкувався з працівниками поліції, повідомляв їм, що саме він керував автомобілем в цей день, намагався надати технічний паспорт на автомобіль Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_2 , а також будь-які письмові пояснення. Сам ОСОБА_1 жодного разу не повідомляв поліцейським, що за кермом автомобіля перебував саме його племінник, який пішов за своїм автомобілем «Рено» на СТО.

Крім того, згідно відомостей зафікосваних на відеозапису, цей свідок не був безпосереднім очевидцем подій, які сталися спочатку між його дядьком та працівниками поліції.

Пояснення свідка ОСОБА_1 щодо місця та способу паркування транспортного засобу Ford Kuga також суперечать відомостям відеозапису, долученого до матеріалів справи, з якого вбачається, що, незважаючи на те, що поруч знаходиться відокремлене від дороги місце для паркування, цей транспортний засіб стоїть на проїжджій частині, створює перешкоду для інших транспортних засобів, які рухаються по його смузі, а також частково створює перешкоду для виїзду іншого автомобіля з місця його паркування.

При цьому слід зазначити, що свідок ОСОБА_1 є родичем ОСОБА_1 , а саме племінником, а тому цей свідок має певну зацікавленість та в будь-який спосіб допомогти родичу, що також ставить під сумнів об`єктивність його показань.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції розцінює твердження ОСОБА_1 та його захисника щодо не керування ОСОБА_1 автомобілем, як обраний спосіб захисту для уникнення ним відповідальності, що, в свою чергу, не спростовує висновків суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд також критично оцінює апеляційні доводи захисника про те, суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги відомості відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, оскільки такі твердження сторони захисту не узгоджуються з положеннями ст.251 КУпАП, згідно якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд також бере до уваги, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 13.11.2019 року (а.с.3), а тому повинен знати вимоги п. 2.5 ПДР України.

Отже, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 , перебуваючи в салоні автомобіля, свідомо не звертаючи уваги на законні вимоги працівників поліції та не відчиняючи вікна свого транспортного засобу, умисно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто свідомо проігнорував вимоги ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Позиція ОСОБА_1 щодо невизнання ним своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб захисту та уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника Антоненка І.М. не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника Антоненка І.М. задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 лютого 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника Антоненка І.М. залишити без задоволення, а постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 лютого 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков