ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/496/23Головуючий у 1-й інстанції Сіянко В.М.
Провадження № 33/817/352/23 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Фіщука В.М. на постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 30 травня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП ОСОБА_1 та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Згідно постанови, 21 квітня 2023 року о 1:12 год в смт Підволочиськ Тернопільського району Тернопільської області по вул. Зелена ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mazda 6», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння (огляд проводився зі згоди водія за допомогою приладу Алкотест 6820 «Драгер», результат 1,39 % проміле), чим порушив п. 2.9 «а» ПДР.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Фіщук В.М. просить скасувати постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 30 травня 2023 року, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що:

ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі в присутності двох свідків;

ОСОБА_1 не погоджувався із результатом і виявив бажання проїхати у лікарню, однак працівниками поліції його доставлено не було;

в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а з відео наявного у матеріалах справи не можливо встановити що це за автомобіль і не видно номерного знаку;

сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без підтвердження іншими доказами, не є доказом на доведення провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП;

залучення двох свідків під час відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння є обов`язковим;

відеозапис, яким фіксувалось правопорушення, не є безперервним, а тому не може бути використаний як доказ у справі;

в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано пристрій за допомогою якого здійснювався запис відео, а також не вказано що додається відео;

працівники поліції повинні були скласти протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння за п.2.5 ПДР України, так як ОСОБА_1 не погодився із результатом алкотестера, а в медичний заклад їхати відмовився.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи його захисника адвоката Фіщука В.М., які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №162258; роздруківці результату тестування на алкоголь за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820 з показником 1,39 %; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; відеозаписі на оптичному диску DVD-R 16х4,7GB, на якому зафіксовано рух автомобіля «Mazda 6», номерний знак НОМЕР_1 , та огляд водія на місці зупинки.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без підтвердження іншими доказами, не є доказом на доведення провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, суд апеляційної інстанції оцінює критично. Окрім того, вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не тільки протокол про адміністративне правопорушення, а й інші докази, наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи, відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, фіксувалася поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а тому доводи апеляційної скарги про скасування постанови суду через те, що залучення двох свідків під час відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння є обов`язковим, а також те, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі в присутності двох свідків, не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, висновки якої ґрунтуються на вимогах закону (ч.2 ст. 266 КУпАП в редакції Закону № 1231-IX від 16.02.2021р.).

Надуманими є доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції повинні були скласти протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння за п.2.5 ПДР України, так як ОСОБА_1 не погодився із результатом алкотестера, а в медичний заклад їхати відмовився, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а саме даними відеозапису (файл 0002155__0001.MP4 з 01:20:55 год), яким зафіксовано як працівник поліції пропонує ОСОБА_1 проїхати у медичний заклад, однак останній не дав відповіді на поставлене питання.

Крім того, незгода ОСОБА_1 із результатом алкотестера спростовується також актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат 1,39 %, який ОСОБА_1 підписано особою, без зауважень (а.с. 3).

Щодо доводів апеляційної скарги в ході апеляційного розгляду про те, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а з відео наявного у матеріалах справи не можливо встановити що це за автомобіль і не видно номерного знаку суд апеляційної інстанції оцінює критично, так як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується матеріалами справи, а саме: відомостями зазначеними у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення серії ААБ №162258 від 21 квітня 2023 року, який ОСОБА_1 підписано без зауважень; відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 не заперечує факту свого керування транспортним засобом. Зокрема, даними відеозаписів (файл 0002155__0001.MP4 з 01:18:35 год) зафіксовано розмову ОСОБА_1 із працівником поліції, з приводу того, що він керував транспортним засобом в комендантську годину, на що останній не висловлює жодних заперечень з приводу факту керування ним транспортним засобом.

Не ґрунтуються на вимогах закону доводи апелянта про скасування постанови суду першої інстанції через те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого було зроблено відеозапис, а саме не вказано його номер, так як положення ст.256 КУпАП щодо змісту протоколу про адміністративні правопорушення такої вимоги не містить.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис, яким фіксувалось правопорушення, не є безперервним, а тому цей запис не може бути використаний як доказ у справі, не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 , оскільки ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення наявним у справі відеозаписом зафіксовано безперервно. Відсутність у долучених до матеріалів справи відеозаписах відомостей про інші події, які не стосуються суті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, не спростовує факту вчинення ним цього правопорушення.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Фіщука В.М. залишити без задоволення, а постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 30 травня 2023 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя