Справа № 242/1914/22
Провадження № 3/242/4/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2023 року суддя Селидівського міського суду Донецької області Хацько Н.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділу поліції № 3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який є ФОП, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 448296 від 17.12.2022 року, водій ОСОБА_1 17.12.2022 року о 12 год. 00 хв. в Донецькій області, м. Українськ, вул. Чкалова, буд. 1, керував автомобілем Mercedes-Benz, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Драгер» та проходження медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, водій відмовився. Таким чином, ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання, яке призначено на 22.09.2023 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представник - адвокат Старик А.О. черговий раз не з`являлись, будучи повідомленими про дату та час розгляду справи.

Так, у провадженні суду справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 перебуває з грудня 2022 року.

Розгляд даної справи було неодноразово відкладено саме за клопотанням адвоката Старика А.О.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У частинах 1-3 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст.6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, обставини неявки у судові засідання як ОСОБА_1 , так і його представника - адвоката Старика А.О., яким було повідомлено про місце та час судового розгляду, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ними своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків та зловживання наданими їм правами.

За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також те, що дана справа про адміністративне правопорушення перебуває на розгляді в суді вже тривалий час, з метою її розгляду у розумні строки, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи у відсутність ОСОБА_1 та його представника, і у даному випадку їх права на доступ до правосуддя, не є порушеними, оскільки положення ст. 268 КУпАП не передбачають обов`язкову присутність особи, стосовно якої розглядається справа за ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дії ОСОБА_1 відповідають складу адміністративного правопорушення та правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Його вина у скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується:

- даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення ААД № 448296 від 17.12.2022 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 ;

- відеоматеріалом доданим до протоколу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, оцінивши надані доказі в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобам у стані алкогольного сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При обранні міри адміністративного стягнення суд звертає увагу, що згідно п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія.

Таким чином, враховуючи обставини скоєного, особу винного суд вважає необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Суд вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу достатньо вплине на ОСОБА_1 та попередить вчинення ним нового правопорушення.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника справляється судовий збір у розмірі 0, 2 розміру мінімальної заробітної плати.

У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33, 40-1, 130, 280, 283 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. (р/р: UA0005001, отримувач: Донецьке ГУК/м. Донецьк/21081300, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, ЄДРПОУ: 37967785), з позбавлення права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. (р/р: UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримував: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Скарга на постанову суду до Дніпровського апеляційного суду може бути подано через Селидівський міський суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.О. Хацько