ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2147/23 Справа № 191/1905/23 Суддя у 1-й інстанції - Порошина О. О. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П. за участю захисника Щербака Д.В. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у відкритому судовому засіданні в залі суду розглянувши апеляційну скаргу захисника Щербака Д.В. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, командира відділення першого взводу ПМ, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 гривень. ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 29 квітня 2023 року серії ААД № 447357, 29.04.2023 року о 20 год. 40 хв. в Синельниківському районі смт. Роздори, вул. Центральна, 32, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем Volkswagen Passat, д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з порожнини роту, хитка хода, незрозуміла мова). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку законом порядку відмовився в присутності двох свідків, від керування відсторонений, шляхом передачі тверезому водієві, чим порушив п. 2.5 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Щербак Д.В. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2023 року, скасувати її та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що:

- суд не допитав свідків, які були вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, відмовив у допиті свідка, на якого вказав ОСОБА_1 - його командира, який прибув на місце та міг підтвердити відсутність у останнього ознак алкогольного сп`яніння, та взагалі не розглянув долучений до справи акт медичного обстеження ОСОБА_1 ;

- відеозапис не може бути належним доказом, оскільки здійснений з порушенням інструкції: здійснений на невстановлений засіб невстановленою особою, відсутня дата та час його здійснення, він не має початку здійснення фіксації правопорушення та його завершення, складається лише з 5 файлів, які є окремими за моментом здійснення, та фіксують лише порядок читання документів, складених поліцейським. На відео відсутній початок дій поліцейських, як вони з`ясовували всі обставини, як виявляли ознаки алкогольного сп`яніння тощо. Відсутній запис, як вони передоручили автомобіль ОСОБА_1 його командиру ОСОБА_2 . Наявне відео свідчить про те, що на ньому навмисно зафіксовано лише процес зачитування складених матеріалів, і відсутня фіксація попередніх розмов, вимог поліцейських, під час яких ОСОБА_1 фактично було спровоковано відмовитись від проходження медичного обстеження саме у лікарні;

- ОСОБА_1 перебуває на військовій службі та доповів про вказану ситуацію своєму керівництву і отримав команду очікувати їх прибуття. Наполягав на проведенні обстеження на місці за допомогою спеціального засобу, як передбачено Інструкцією, однак йому в цьому відмовили і тому він вважав, що проведення огляду у лікарні є порушенням. Враховуючи нічний час, те, що його хотіли везти до Синельниківської ЦРЛ, і при цьому не гарантували, що відвезуть його назад, він був змушений відмовитись від проведення медичного обстеження у медичному закладі;

- на момент складання протоколу ОСОБА_1 був тверезий і заперечував факт перебування у стані сп`яніння, а враховуючи, що ознаки сп`яніння поліцейським ніяким чином не перевірялись, у них були відсутні підстави для вимаганні проведення медичного обстеження;

- факт керування не підтверджений поза розумнім сумнівом, а зазначені у матеріалах ознаки алкогольного сп`яніння не передбачені Інструкцією, оскільки не існують такі ознаки алкогольного сп`яніння, як хитка хода і незрозуміла мова;

- у протоколі зазначені свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а пояснення надаються від свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

- ОСОБА_1 є військовослужбовцем. При складанні протоколу перебував на службі, в зоні розташування військової частини при передислокуванні з одного військового об`єкту до іншого, і тому згідно з «Інструкцією зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення», затвердженої наказом Міністерства оборони України №329 від 23.10.2021 року, його дії при наявності ознак правопорушення можуть підпадати лише під диспозицію ст. 172-20 КУпАП, оскільки він є спецсуб`єктом (військовослужбовцем), на підтвердження чого він надав військовий квиток і в матеріалах, наданих суду, зазначено саме про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини а/1815, і виконував команду свого командира, тобто такий факт був встановлений під час складання протоколу;

- ОСОБА_1 добровільно разом зі своїм командиром, накази якого він повинен виконувати, пройшов медичне обстеження в закладі МОЗ (КП «Васильківська ЦРЛ»), і згідно висновку №162 від 30.04.2023 року о 00.05 хв. такого обстеження, він не перебував у стані сп`яніння;

- відсутні докази встановлення ознак алкогольного сп`яніння у водія,

- матеріали справи не містять доказів на підтвердження вимог поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння саме на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Від ОСОБА_1 в порушення Інструкції вимагали пройти саме медичний огляд у Синельниківській ЦРЛ, а не на місті зупинки, і саме тому він заперечував проти цього, оскільки йому сказали, що після лікарні до місця дислокації він буде добиратись самостійно. Пропонувалось проведення саме медичного огляду, а не на місці зупинки за допомогою газоаналізатора, який повинен бути в наявності у поліцейських.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - адвоката Щербака Д.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Стаття 9 КУпАП закріплює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Відповідно до роз`яснень п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Винність ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами вчинення адміністративного правопорушення та зібраними у відповідності з нормами КУпАП по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №447357 від 29.04.2023 року;

- рапортом помічника чергового Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Помазан В.Ф., в якому зазначено, що 29.04.2023 року о 20:50 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 29.04.2023 року о 20:48 год. за адресою: Синельниківський район, смт. Роздори, вул. Центральна, 32, військова служба правопорядку (патрульно-постова служба, ВСП) повідомила, що військовий в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 перебуває на авто фольксваген пасат чорного кольору НОМЕР_1 , орієнтовно в нетверезому стані. Заявник ОСОБА_6 прохає прибуття патруля для проходження засвідчення на алкогольне сп`яніння;

- поясненнями начальника патруля ВСП ОСОБА_6 з приводу того, що ним 29.04.2023 року о 20:40 год. був помічений військовослужбовець, який керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. З його слів він вжив алкогольні напої перед тим, як сісти за кермо, у зв`язку з чим ОСОБА_6 повідомив службу 102, після прибуття працівників поліції водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння;

- Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому містяться відомості про відмову від проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння;

- Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 ;

- відеозаписом з бодікамери патрульного поліцейського.

Зазначені докази є чіткими, узгоджуються між собою, та в адміністративних матеріалах відсутні докази, які б їх спростовували, тож посилання в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду, викладених у постанові, фактичним обставинам адміністративного правопорушення є власною суб`єктивною оцінкою сторони захисту та проявом нічим не підтверджених припущень останнього.

У відповідності до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно з п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, огляд проводиться: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; - лікарем закладу охорони здоров`я.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

В пункті 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», що затверджений Постановою Кабінета Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року вказано, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Апеляційним переглядом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, на що є посилання у поданій стороною захисту апеляції. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Крім того, у відповідності до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 266 КупАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку відмова водія ОСОБА_1 від проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння як на місці події, так і в медичному закладі, фіксувалася поліцейськими на бодікамеру та у присутності двох свідків, що цілком узгоджується з приписами вищезазначеної норми закону.

Також при складанні протоколу працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 право на захист, права і обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та 268 КУпАП, про що останній поставив свій особистий підпис у протоколі та на окремому аркуші написав власноручну розписку.

Відповідно до ст. 31 Закону України Про Національну поліцію, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Долучений до матеріалів справи відеозапис відповідає зазначеним вимогам та положенням ст. 251 КУпАП та про нього зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, а посилання в апеляційній скарзі на порушення, допущені працівниками поліції в частині не здійснення безперервного відеозапису події від 15.07.2023 року хоча і є слушними, не можна вважати істотними, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення підтверджуються всією сукупністю доказів, досліджених судом під час розгляду даної справи, при цьому на відеозаписі з місця події зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, тому відеозапис є належним та допустимим доказом. Відсутність на долученому до матеріалів справи відеозаписі відомостей про інші події, про які зазначав апелянт, не спростовує факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення.

Посилання адвоката в своїй апеляції на те, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не підтверджений поза розумнім сумнівом є необґрунтованим та спростовується всією сукупністю доказів, наявних у матеріалах справи.

Наявні в матеріалах справи й докази відсторонення ОСОБА_1 від керування, що підтверджується розпискою ОСОБА_2 про зобов`язання доставити транспортний засіб Volkswagen Passat, д.н.з НОМЕР_1 до місця дислокації та не допускати до керування ОСОБА_1 .

Що стосується посилання захисника Щербака Д.В. на те, що ОСОБА_1 працівники поліції не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціальних засобів, на якому наполягав останній а дії працівника поліції фактично були направлені на спонукання водія відмовитися від проходження огляду, то в цій частині апеляційний суд цілком погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що вони спростовуються відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, на якому ОСОБА_1 добровільно підтвердив, що відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння, не висловлював свого бажання пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу, працівник поліції неодноразово перепитував у ОСОБА_1 , чи дійсно він відмовляється від проходження огляду, на що останній відповідав «так».

Крім того, доводи апелянта стосовно перебування ОСОБА_1 під час зупинення та складання протоколу у тверезому стані також повністю спростовуються матеріалами справи, зокрема, як убачається з письмових пояснень правопорушника, він 29.04.2023 року близько 16 години випив 250 грам горілки та бутилку пива, після чого о 20:20 годині за кермом свого автомобіля Volkswagen Passat, д.н.з НОМЕР_1 поїхав до с. Роздори, де зупинився біля магазину, де й був помічений співробітниками ВСП.

Доводи сторони захисту про те, що судом першої інстанції в судовому засіданні не були допитані свідки, є неспроможними, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження заявлення клопотання про допит свідків в судовому засіданні, як і під час апеляційного розгляду, хоча апелянт не був позбавлений права подати відповідне клопотання. До того ж, матеріали справи містять письмові покази свідків, а також достатньо доказів для вирішення справи по суті. При цьому слід зазначити, що покази свідків самі по собі не є обов`язковими для суду та так само, як і будь-які інші докази у справі оцінюються судом за його внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що судом першої інстанції й було зроблено.

Не бере апеляційний суд до уваги й висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складений 30.04.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 пройшов огляд 30.04.2023 року о 00:05 годині, ознак сп`яніння у нього не виявлено (а.с.28), оскільки ОСОБА_1 керував автомобілем 29.04.2023 року о 20:40 годині, а медичний огляд пройшов 30.04.2023 року о 00:05 годині, що зазначено у висновку, отже, останнім було пропущено двогодинний строк проведення огляду Крім того, відповідно до ст. 266 КУпАП такий огляд має проводитись у присутності поліцейського. Разом з цим, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в даному випадку є саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, передбачена п.2.5 ПДР, і в цьому разі питання стосовно тверезості водія під час керування транспортним засобом не вирішується.

Не можуть бути визнані спроможними й доводи апелянта про не зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення відповідних ознак стану алкогольного сп`яніння, які інкримінують ОСОБА_1 з огляду на те, що згідно з Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 № 1452/735 ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені уповноваженою особою, фіксуються у протоколі про адміністративне правопорушення, а як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №447357 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Passat, д.н.з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах з порожнини роту, хитка хода, незрозуміла мова.

Що стосується призначення ОСОБА_1 покарання, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий суд наклав на останнього правомірне стягнення у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, у строк, передбачений ст.38 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у відповідності до п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП в даному випадку немає.

Інші аргументи апеляційної скарги мають ознаки надмірного формалізму і не спростовують встановлені у справі фактичні обставини, зводячись до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки, а отже й не є підставами для скасування вірного по суті судового рішення. Натомість винність ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення повністю знайшла своє підтвердження зібраними доказами, що містяться у матеріалах справи у відповідності зі ст. 251, 252 КупАП, і доводи апеляційної скарги не схиляють суд апеляційної інстанції до висновку про необґрунтованість оскаржуваного рішення.

Слід також зазначити, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує, крім іншого, й положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Підсумовуючи викладене апеляційний суд вважає, що перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву, а в апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, що цілком узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року). Тож, місцевим судом було прийнято правильне та обґрунтоване рішення стосовно винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, а тому оскаржувану постанову суду слід залишити без змін, а подану на неї апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КупАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Щербака Д.В. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КупАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського апеляційного суду Г.П. Слоквенко