Провадження № 3/679/630/2023
Справа № 679/1075/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2023 року м.Нетішин

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Стасюк Р.М., за участі особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Нетішинським МВ УМВС України в Хмельницькій області 16.08.1996 року, місце проживання: АДРЕСА_1 , пенсіонерки,

за ч.2 ст.173-2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 24.08.2023 року серії ВАБ № 963218, 19.08.2023 року близько 20 години 30 хвилин в квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинила словесний конфлікт зі своєю дочкою ОСОБА_2 під час якого ображала її лайливими словами та погрожувала фізичною розправою, чим могла завдати шкоди психічному здоров`ю дочки.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст.173-2 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала. Пояснила, що між нею та її дочкою ОСОБА_2 вже тривалий час існує конфлікт з приводу користування трьохкімнатною квртирою, яка належить їй, її чоловіку ОСОБА_3 , дочці ОСОБА_2 та іншій дочці, яка проживає за межами України, на праві спільної часткової власності. На даний час вона, її чоловік, дочка, зять та їх троє дітей проживають у одній квартирі, при цьому у користуванні ОСОБА_2 та її сім`ї перебуває дві кімнати, вони з чоловіком користуються однією кімнатою, ванна, вбиральна коридор та кухня перебувають у спільному користуванні. Дочка з зятем всіляко намагаються створити умови за яких її з чоловіком проживання у спільному житлі ставало б нестерпним, що змушує їх більшість часу проживати у селі. У вихідні, коли вони приїжджають до квартири, дочка та зять провокують конфлікті ситуації, своїми діями доводять її до такого емоційного стану коли вона вже не може контролювати емоцій та починають знімати цю поведінку на мобільний телефон, в ході відеозапису коментують, що їм страшно і вони побоюються за своє життя, після чого викликають поліцію. У недалекому минулому працівниками поліції протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 173-2 КУпАП складалися і як щодо неї так і щодо зятя ОСОБА_4 . Неодноразово вони намагалися врегулювати питання щодо користування житлом, зокрема шляхом компенсації вартості її частки у квартирі та частки чоловіка, що дозволило б придбати інше житло, однак дочка на такі умови не погоджується мотивуючи відсутнісю коштів.

Потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що між нею ті її матір`ю ОСОБА_1 існують неприязні відносини та частко виникають конфлікти з приводу користування спільним житлом. Мати, приїжджаючи із села, де проводить більшість часу, мати поводить себе агресивно, перебуваючи на кухні, по вечорах, сильно грюкає, чим заважає дітям відпочивати, кричить, вживає нецензурну лайку та вимагає щоб вона придбала їй однокімнатну квартиру. Поведінка ОСОБА_1 лякає її дітей.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністартвиної відповідальності ОСОБА_1 , пояснення потерпілої ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про таке.

На підтвердження обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення ПОГ СВГ ВП Шепетівського РУП ГУНП у Хмельницькій області майором поліції Чесновким П.А.надано такі докази:

протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №963218 від 24.08.2023 року за ч.2 ст.173-2 КУпАП;

- рапорт інспектора-чергового ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП у Хмельницькій області Паламарчука В.В. від 19.08.2023 року, відповідно до якого 19.08.2023 року о 20 годині 55 хвилин зі служби 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що по АДРЕСА_1 , мати чинить насилля психологічного характеру, створєю нестерпні умови для проживання;

- рапорт капітана поліції ОСОБА_5 на ім`я начальника ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП підполковника поліції Кондратюка А. від 19.08.2023 року відповідно до якого отримавши повідомлення від оперативного чергового ВПД №1 та прибувши за адресою АДРЕСА_1 в ході спілкування з ОСОБА_2 в коридор квартири вийшла її мати ОСОБА_1 та почала вживати нецензурну лайку та погрози фізичною розправою в бік ОСОБА_2 . На зауваження не реагувала.;

- письмові пояснення ОСОБА_2 від 22.08.2023 року згідно яких вона перебувала за місцем свого проживання та годувала малолітню дитину. В цей час її мати ОСОБА_1 перебувала на кухні створюючи шум, який заважав відпочивати іншим її малолітнім дітям, а тому вона зробила їй зауваження. Оскільки вона остерігається агресивних дій матері то вирішила, що їх розмову необхідно зняти на відео. На її зауваження ОСОБА_1 не відреагувала, натомість почала висловлювати претензії чому її знімають на відео. В розмову втрутився батько ОСОБА_3 , який просив усіх заспокоїтися. ОСОБА_1 в цейс час ходила по квартирі і висловлювалася, що буде поводитись у себе вдома як захоче. В подальшому вона викликала працівників поліції у присутності яких мати поводила себе агресивно, погрожувала їй фізичною розправою та ображала лайливими словами;

- письмові пояснення ОСОБА_6 від 22.08.2023 року згідно яких його мати ОСОБА_6 попросила відзняти на мобільний телефон її розмову з бабою ОСОБА_1 . Між його матір`ю та бабою відбувся словесний конфлікт, який виник через зауваження з приводу того, що баба поводить себе шумно, чим заважає відпочивати його малолітнім брату та сестрі. Мирно владнати сварку не вдалося тому мати викликала працівників поліції, в присутності яких баба ображала матір та погрожувала їй фізичною розправою;

- письмові пояснення ОСОБА_7 від 22.08.2023 року які є аналогічними поясненням ОСОБА_2 та ОСОБА_6 ;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 19.08.2023 року згідно яких її дочка ОСОБА_2 спровокувала конфлікт на грунті того, що вона шумно поводить себе виконуючи роботу на кухні, після чого викликала поліцію;

- форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства відповідно до якої поліцейським уповноваженого підрозділу поліції рівень ризику визначено як низький;

- копія постанови Нетішинського міського суду Хмельницької області від 02.08.2023 року якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУПАП та накладено адімністартвине стягнення у виді штрафу;

- CD диск на якому містяться відеофайли з відеозаписами події.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості, передбаченого статтею 62 Конституції України, згідно з якою всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

В статті 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне в об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016року) Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), суд встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі фабула була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

Протокол складається у кожному випадку виявлення адміністративного правопорушення, він є єдиною формою документу, в якому фіксується факт вчинення допущеного порушення, ніякого іншого документу про прийняття до провадження уповноваженими органами не оформляється. Від того, наскільки грамотно, змістовно і умотивовано складений протокол, залежить якість розгляду справи про адміністративне порушення, правильність розгляду справи по суті й обґрунтованість застосування адміністративного стягнення.

Протокол про адміністративне правопорушення - це комплексне джерело доказової інформації. Однак він набуває значення доказу в таких випадках, коли: по-перше, протокол складений уповноваженою на те посадовою особою; по-друге, складений не пізніше термінів, передбачених для накладення адміністративного стягнення; по-третє, зміст протоколу відповідає усім вимогам, передбаченим коментованою статтею.

Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП за якою складено протокол.

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Із фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 963218 від 24.08.2023 року, вбачається, що 19.08.2023 року близько 20 години 30 хвилин в квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинила словесний конфлікт зі своєю дочкою ОСОБА_2 під час якого ображала її лайливими словами та погрожувала фізичною розправою, чим могла завдати шкоди психічному здоров`ю дочки.

Диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

У той же час, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» за № 2229-VIII.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство в сім`ї - насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Юридичний склад адміністративного правопорушення - це передбачений нормами права комплекс ознак (елементів), за наявності яких певне протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративний проступок.

Такий комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Суб`єктами адміністративних правопорушень можуть бути зокрема деліктоздатні фізичні особи, які вчинили певні правопорушення.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КпАП України, можуть бути як члени однієї сім`ї відповідно до визначеного поняття члена сім`ї у Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та інші родичі та особи, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Таким чином, виходячи з граматичного тлумачення диспозиції статті 173-2 КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягало психологічне насильство, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо) і це є обов`язковим.

Дії громадянинки ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за частиною 2 статті 173-2 КУпАП, як домашнє насильство психологічного характеру, вяинене особою, яку протягом року було піддано адміністартвиному стягненню за одне з порушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Слід зазначити те, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №963218 від 24.08.2023 року не конкретизовано в чому саме таке насильство полягало і яка шкода заподіяна, хоча це прямо випливає з диспозиції статті 173-2 КУпАП. При цьому суд звертає увагу, що працівником поліції у фабулі протоколу зазначено що ОСОБА_1 вчинила словесний конфлікт. Фабула протоколу не містить посилання на те, що дії вчинені особою, які протягом року було піддано адміністартвиному стягненню за одне з порушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП

У даному випадку наявність наслідків дій ОСОБА_1 у виді можливого спричинення шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 , хоча і відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, і зокрема, у матеріалах даної справи, втім їх зміст не розкрито, а тим більше не доведено за стандартом «поза розумним сумнівом.

Фактично об`єктивна сторона правопорушення в протоколі не розкрита.

Насильство в сім`ї, у розумінні статті 173-2 КУпАП, є адміністративним правопорушенням, з матеріальним складом, оскільки він потребує наявності не тільки певного діяння, але й спричинення або загрози завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Разом з тим, конфлікт, про який йде мова у протоколі про адміністративне правопорушення, не охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП не є об`єктивною стороною вказаного правопорушення, за що особа може бути притягнутою до адміністративної відповідальності.

Тобто факт вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 , не знайшов свого підтвердження при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді.

При цьому, суддя, окрім викладених вище мотивів, виходив ще й з того, що на особу, уповноважену складати протокол про адміністративне правопорушення, покладається обов`язок довести причинно - наслідковий зв`язок між діями, що учинені особою та наслідками, що настали.

Інакше кажучи, саме по собі вживання нецензурної лайки на адресу осіб, із числа передбачених статтею 3 Закону України №2229-VIII, автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, позаяк, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З фабули протоколу не простежується факт того, що конфліктна ситуації викликала у постраждалої особи ОСОБА_2 побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдала шкоди психічному здоров`ю особи, тощо.

У даному випадку дійсним є лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння між ОСОБА_1 та її дочкою ОСОБА_2 відсутня. Дійсно мав місце конфлікт, однак, не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону.

Сам факт звернення ОСОБА_2 , до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства.

Наявність сварок і непорозумінь між особами на майновому та/чи побутовому ґрунті свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства чи потенційного конфлікту.

Щодо рапортів працівників поліції, які містяться в матеріалах справи то такі, на переконання суду не може бути визнаним достатніми доказами по даній справі, оскільки відображають лише висновок посадової особи органу поліції за результатами проведеної перевірки. Рапорти містить лише інформацію про подію, отриману працівником поліції з повідомлення заявника.

Щодо форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, в якій рівень небезпеки оцінено як низький, а також письмових пояснень самої потерпілої, її чоловіка та сина, в яких вони не заперечували, що між матір`ю та дочкою інують неприязні відносини та тривалий конфлікт з приводу користування житлом, такі не можуть бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, яке ставиться їй у провину, оскільки не являють собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Що стосується долученого до протоколу відеозапису то відтворивши та переглянувши його в ході розгляду справи можливо лише однозначно стверджувати, що між учасниками події існують неприязні відносини, що провокують сварки та непорозуміння між ними на побутовому ґрунті та свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За наведеного, сам по собі складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 173-2 КУпАП, не може бути визнаний єдиним належним та допустимим доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, в частині підтвердження факту вчинення особою певних діянь, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а викладені у ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що при розгляді справи, доказів, що стверджують факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП не було встановлено, суддя переконаний, що необхідно закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно останньої у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, з наведених вище мотивів та підстав.

Керуючись статтями 1,7, 9, 245, 247, 251, 276, 283-285 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 2 статті 173-2 КУпАП, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не було скасовано, набирає законної сили з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження.

Суддя Р.М. Стасюк