№ 3/755/6119/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2023 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в м. Києві про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 527021, ОСОБА_1 , 22 серпня 2023 року, о 22 годині 30 хвилин, у м. Києві, по вул. Дніпровська Набережна, виїзд на міст Патона, керувала автомобілем «Toyota Camry», д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі у лікаря-нарколога відмовилася у встановленому законом порядку, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала та зазначила, що протокол про адміністративне правопорушення відносно неї за ч. 1 ст. 130 КУпАП складено незаконно та безпідставно, від проходження огляду вона не відмовлялася, а навпаки наполягала на ньому та пройшла його в медичному закладі.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Тимощук М.В. заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, мотивуючи його тим, що остання дійсно керувала автомобілем «Toyota Camry», д/н НОМЕР_1 , де в цей час повз її автомобіль проїздив патрульний автомобіль працівників поліції, останні рухались паралельно з правого боку, увімкнувши проблискові маячки на своєму автомобілі, а потім, ліхтарем посвітили ОСОБА_1 в обличчя, тим самим, засліпивши її, в результаті чого, остання здійснила наїзд на відбійник та зупинила свій автомобіль. Після чого, працівники поліції, з метою уникнення своєї відповідальності за дорожньо-транспортну пригоду, до якої вони причетні, почали категорично стверджувати, що ОСОБА_1 перебувала за кермом у стані алкогольного сп`яніння та почали одразу складати відносно останньої протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 підстав зупинки, які саме вимоги ПДР України вона порушила, не роз`яснили її права та про процедуру проходження огляду, зокрема, за вчинення ДТП відносно останньої протокол не склали. Вищевказані факти повністю підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції. ОСОБА_1 від проходження огляду на місці події не відмовлялась, зокрема, у працівників поліції був відсутній прилад для проходження огляду, однак, не дивлячись на це, останні почали складати протокол відносно ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП . У подальшому, інший екіпаж поліції доставив відповідний прилад до місця події та ОСОБА_1 було надано можливість пройти огляд на місці за допомогою приладу «Драгер», однак, вказаний прилад на місці не показував результатів огляду і тоді, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у медичному закладі, на що остання погодилась, при цьому, написання протоколу працівниками поліції було призупинено, оскільки бажаного результату працівники поліції не отримали. Далі, ОСОБА_1 разом із працівниками поліції поїхали до медичного закладу за адресою: м. Київ вул. П. Запорожця, 20, де остання надала лікарю-наркологу свою письмову згоду на огляд, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції. На запитання чи вживала ОСОБА_1 спиртні напої, остання повідомила, що вжила ще вдень лише бокал сухого вина задовго до того, як сіла за кермо автомобіля, відповідно, у момент керування транспортним засобом була у тверезому стані. Потім, лікар-нарколог запропонував ОСОБА_1 здати сечу, на що остання погодилася, однак, лікар повідомив, що кількість недостатня, при цьому, їй не надали можливості попити води. У цей час, лікар-нарколог у присутності працівників поліції провів ОСОБА_1 повне медичне обстеження, а саме: був заміряний тиск; остання проходила огляд за допомогою приладу «Драгер»; було перевірено її фізичний стан і лікарем складався відповідний акт огляду, однак, інші аналізи, як то здача аналізу крові, ОСОБА_1 не було запропоновано здати, що вказує на порушення вимог п. п. 12, 13 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735. У подальшому, лікар-нарколог, не виявивши у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, не передав працівникам поліції акт огляду, а склав висновок, в якому зазначив, що остання нібито відмовилась від огляду в повному обсязі, що не відповідає дійсності і даний факт підтверджується долученим відеозаписом. У свою чергу, ОСОБА_1 категорично заперечувала факт відмови від проходження огляду та внесла свої зауваження до протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 не були роз`яснені її права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП. Так, фактичні обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та у висновку лікаря-нарколога, не відповідають дійсності та тим обставинам, що зафіксовані на відеокамеру працівників патрульної поліції. Таким чином, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а сам протокол про адміністративні правопорушення не може бути належними доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки містить суперечливі дані з долученим до нього відеозаписом. Зокрема, надав для долучення до матеріалів справи акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» № 004227 від 22.08.2023 року.

Крім того, у судовому засіданні, за участю ОСОБА_1 та захисника Тимощука М.В., було переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, що був долучений до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Тимощука М.В., дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Так, відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з п. 7 розділу І та п. 22 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я). Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Так, як вбачається з переглянутого в судовому засіданні відеозапису із нагрудної камери поліцейського, що був долучений до матеріалів справи, ОСОБА_1 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, на що остання погодилася, однак, оскільки у працівників поліції на той час такий прилад був відсутній, тому вони викликали інший екіпаж працівників поліції, який доставив прилад Драгер, після чого, почалася процедура проведення огляду ОСОБА_1 та прилад будь-якого результату не показав, а тому, останній працівниками поліції було запропоновано проїхати на огляд до лікаря-нарколога, на що вона відразу погодилася. По приїзду до лікаря-нарколога, останній запитав, чи буде ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння, на що остання надала письмову згоду. Далі, лікар почав проводити ОСОБА_1 огляд за допомогою приладу Драгер, однак, прилад не показав будь-яких результатів, на що лікар запропонував останній здати для лабораторного дослідження біологічне середовище (сечу), на що остання погодилася, але фізіологічно на той час вона не могла здати зазначений аналіз, а тому, довелося чекати моменту, коли вона зможе це зробити, при цьому будь-якого сечогінного препарату та води ОСОБА_1 запропоновано не було. Потім, коли ОСОБА_1 вдалося здати біологічне середовище (сечу), лікарем відразу було зазначено, що для проведення лабораторних досліджень його кількості замало і останній повторно запитав, чи буде ОСОБА_1 здавати аналізи, на що остання вкотре погодилася, запитавши у лікаря, як можливо пришвидшити процедуру здачі аналізів, оскільки вже пізня година і їй потрібно їхати додому, на що останній відповів, що він тоді напише у висновку, що вона відмовляється від проходження огляду в повному обсязі, однак, ОСОБА_1 на це заперечила, зазначивши, що вона від огляду не відмовляється, а навпаки наполягає на цьому, здала сечу і не розуміє, з яких міркувань лікар зробив такі висновки, оскільки вона готова продовжити проходження огляду, однак, лікар, не зреагувавши на всі слова ОСОБА_1 , почав складати висновок щодо проходження огляду, в якому зазначив, що остання відмовилася від проходження огляду та надав його ОСОБА_1 для підпису. У цей час, ОСОБА_1 наполягала на огляді та прохала лікаря зазначити у висновку про те, що вона не відмовлялася від проходження огляду і про те, що їй було проведено огляд не до кінця, хоча вона тривалий час знаходилася у медичному закладі. Далі, ОСОБА_1 вийшла з кабінету лікаря, а в свою чергу працівник поліції запитав у лікаря, який пункт ПДР України зазначати у протоколі, на що було повідомлено, що краще зазначити, що вона відмовилася від проходження огляду та про це зазначено у висновку, так як ОСОБА_1 може звернутися до суду.

Таким чином, вищезазначене не спростовує пояснення, надані ОСОБА_1 та захисником Тимощуком М.В. у судовому засіданні про те, що ОСОБА_1 не відмовлялася від проходження огляду, а ні на місці події, а ні у лікаря-нарколога.

Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 зазначила, що із зауваженнями та порушення вона не згідна, а лікар-нарколог огляд проводив.

Відповідно до вимог п. п. 12, 13 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Як вбачається з переглянутого відеозапису, на думку лікаря-нарколога, у ОСОБА_1 неможливо було взяти достатньої кількості біологічного середовища (сечі), однак, останній у розумінні вищезазначеної Інструкції, не запропонував ОСОБА_1 здати для дослідження інше біологічне середовище, натомість, зазначив у висновку, що вона відмовилася від проходження огляду, хоча вона його проходила, що також не спростовує пояснення ОСОБА_1 та захисника Тимощука М.В., надані у судовому засіданні.

Крім того, згідно з п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Однак, у порушення вимог вказаної Інструкції, матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 було направлено до закладу охорони здоров`я, так як вона, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, начебто, відмовилася від такого огляду.

Зокрема, відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Як вбачається з переглянутого у судовому засіданні відеозапису, ОСОБА_1 працівниками поліції не роз`яснено, а ні про наслідки відмови від проходження огляду, а ні про можливість самостійно звернутися до медичного закладу для проходження огляду, а ні її права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 527021, його було складено 22.08.2023 року о 22 годині 55 хвилин.

Однак, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено висновок КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» № 004227 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який складено 22.08.2023 року о 23 годині 35 хвилин, тобто пізніше, ніж складено протокол про адміністративне правопорушення, що не спростовує пояснення захисника з приводу того, що протокол було складено ще до того, як ОСОБА_1 було оглянуто лікарем, що вказує на порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, що тягне за собою неможливість дослідження таких доказів.

Таким чином, належних доказів обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, до матеріалів справи не долучено.

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що оскільки діючим Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, то в даному випадку, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Тимощука М.В., надані у судовому засіданні, які не спростовуються наданими матеріалами, а, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП, вивчивши наявні докази в їх сукупності, необхідно провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 130, 245, 247, 251-252, 256, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя