ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/4317/23 Головуючий в 1 інст. Вайнраух Л.А.
Провадження № 33/807/689/23 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю адвоката Сугири В.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Сугири В.С. на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 2 серпня 2023 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу, стягнуто судовий збір.

Згідно з відомостями оскаржуваної постанов, суддя місцевого встановив: 02.05.2023 р. о 21 год. 48 хв. в м. Запоріжжя, Шевченківський район, по вул. Базовій біля будинку №1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 111730», д/н НОМЕР_1 , не маючи права керувати таким транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року, 17.01.2023 р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, постанова серії БАБ №622941. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1а Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, за що передбачена відповідальність відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Діючи в інтересах ОСОБА_1 , до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся адвокат Сугира В.С., який не погоджується з постановою суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат зазначає про порушення місцевим судом вимог ст. 268 КУпАП, оскільки справа розглянута за відсутності ОСОБА_1 , без доказів належного його сповіщення про дату, час та місце судового засідання.

Крім того, апелянт зауважує, що ОСОБА_1 являється військовослужбовцем, учасником бойових дій та визнаний ветераном війни.

Будинок, в якому мешкала родина ОСОБА_1 , зруйнований під час ракетного обстрілу, в зв`язку з чим командуванням було надано йому короткострокову відпустку. І саме під час перевезення дружини і дітей з с. Степне Запорізького району працівниками поліції й було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Адвокат просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2023 р. про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, та присутність захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Сугири В.С., який зазначив про можливість розгляду апеляційної скарги без участі його підзахисного, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши адвоката Сугиру В.С., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, зазначивши про те, що, керуючи автомобілем при зазначених у протоколі обставинах, ОСОБА_2 , діяв у стані крайньої необхідності, перевіривши доводи скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно зі ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді даної справи були дотримані не в повній мірі.

Як вбачається із відомостей, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 047566 від 02.05.2023 р., 02.05.2023 р. о 21 год. 48 хв. в м. Запоріжжя, Шевченківський район, по вул. Базовій біля будинку №1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 111730», д/н НОМЕР_1 , не маючи права керувати таким транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року, 17.01.2023 р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, постанова серії БАБ №622941. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1а Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, за що передбачена відповідальність відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, суд обґрунтував свої висновки відомостями, зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення; рапорті поліцейського; постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП; відеозаписі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознакадміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, підтверджується: довідкою бази даних підсистеми «Адмінпрактика» з відображенням відомостей щодо відсутності у ОСОБА_1 посвідчення водія (а.с.3); постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 17.01.2023 р. за ч. 2 ст. 126 КУпАП (а.с.4); диском з відеозаписом події.

Зокрема, дослідженим відеозаписом зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом, підтвердження водієм відсутності у нього посвідчення водія та притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП у січні 2023 року.

Вказані докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.1 а ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Частиною 5 статті 126 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Апеляційний суд вважає відсутніми докази, які спростовують обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Апеляційним переглядом справи не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для закриття провадження у справі через вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення в стані крайньої необхідності. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Суд зауважує і на рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Між тим, апеляційна інстанція в частині накладення стягнення звертає увагу на наступному.

З аналізу санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП слідує, що санкцією передбачено позбавлення права керування транспортним засобом.

Одночасно, суд зауважує, що відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від № 18 від 19.12.2008 р.) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч.3 ст.121, ч.4 ст.122, ст. 122-2, ч.3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Суд першої інстанції, наклавши на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, проігнорував викладену у зазначеній вище Постанові позицію.

Беручи до уваги, що матеріали справи містять відомості про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримував, накладене на ньогододаткове стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами підлягає виключенню.

Є слушним зауваження апелянта про порушення місцевим судом вимог ст. 268 КУпАП у зв`язку з розглядом даної справи без належного повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та задовольнивши клопотання останнього йпоновивши строк на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційний суд відновив права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя.

За наведених вище обставин, апеляційна скарга адвоката підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова - зміні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Сугири В.С. задовольнити частково.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 2 серпня 2023 р., якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, змінити.

Виключити із постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 2 серпня 2023 р., рішення про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на п`ять років.

В решті постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 2 серпня 2023 р. залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник

Дата документу Справа № 336/4317/23