Справа №461/7743/23
Провадження №3/461/2724/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2023 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, приватний підприємець, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №568051, 06 вересня 2023 року о 21 годині 00 хвилин у м. Львові на вул. Зарицьких, 29, водій транспортного засобу Toyota Yaris Cross д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції та не впоралась з керуванням, у результаті чого здійснила наїзд на перешкоду, а саме бетонний паркан.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що дійсно 06 вересня 2023 року близько 20 годині 45 хвилин у м. Львові на вул. Зарицьких, 29 вона керувала автомобілем Toyota Yaris Cross д.н.з. НОМЕР_1 . Вона приїхала додому, оскільки проживає на вулиці Зарицьких та почала паркуватись. В цей момент у неї різко погіршилось самопочуття, закрутилася голова та вона втратила свідомість. Отямилась вона вже коли приїхали медичні працівники («швидка допомога»), яких на місце ДТП викликали сусіди та перехожі. Вона не мала наміру порушувати правила дорожнього руху і ДТП сталося з незалежних від її волі причин. Просила врахувати наведені обставини при ухваленні рішення у справі.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно п. 2.3Б Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 13.1 Правил дорожнього руху, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтями 10, 11 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як наведено вище, згідно пояснень ОСОБА_1 наданих у судовому засіданні, 06 вересня 2023 року близько 20 годині 45 хвилин у м. Львові на вул. Зарицьких, 29 вона керувала автомобілем Toyota Yaris Cross д.н.з. НОМЕР_1 . Вона приїхала додому, оскільки проживає на вулиці Зарицьких та почала паркуватись. В цей момент у неї різко погіршилось самопочуття, закрутилася голова та вона втратила свідомість. Отямилась вона вже коли приїхали медичні працівники («швидка допомога»), яких на місце ДТП викликали сусіди чи перехожі. Вона не мала наміру порушувати правила дорожнього руху і ДТП сталося з незалежних від її волі причин.

Отже, сам факт дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 не оспорюється.

Наведені обставини, тобто факт ДТП та її обставини, а саме місце, розташування автомобіля та інших предметів на місці підтверджуються долученою до протоколу схемою місця ДТП.

Також, до протоколу долучено акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого остання у стані сп`яніння не перебуває (результати огляду 0,00%).

Крім того, до протоколу долучено письмові пояснення ОСОБА_1 , які за своїм змістом відповідають поясненням останньої у судовому засіданні.

Водночас, суд не може залишити поза увагою, що у протоколі відсутні дані про пошкодження (їх ступінь чи вид) транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Під час провадження у справі суду надано лист в.о. генерального директора КНП Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 03.10.2023 №8-10/2221, згідно якого 06.09.2023 року о 21 год 19 хв. на КНП ЛОР ЛОЦЕМД МК зафіксовано виїзд екстреної медичної допомоги №610 за адресою: м. Львів, вул. Зарицьких, 29, з приводу «ДТП». Згідно карти виїзду, пацієнт ОСОБА_1 66 років. До даного листа долучено копію карти виїзду швидкої медичної допомоги (Ф.110/о) №610, яка також містить дані про попередній діагноз пацієнта, надану медичну допомогу та лікарські засоби.

Діагноз, зміст скарг пацієнта ОСОБА_1 та виявлені у неї симптоми за своїм характером відповідають тим, що наведені нею у судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вважаю, що у діях громадянки ОСОБА_1 не доведено наявності складу вказаного вище адміністративного правопорушення, оскільки, при розгляді даної справи не встановлено достатніх, достовірних, належних та допустимих доказів наявності у діянні останньої об`єктивної та суб`єктивної сторони складу правопорушення, зокрема протокол та долучені до нього матеріали не містять беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 порушила Правила дорожнього руху свідомо або внаслідок неуважності.

При цьому, суд виходить з наступного.

При оцінці доказів суд керується принципом "поза розумним сумнівом», а саме, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У постанові Верховного Суду по справі №813/2451/17 від 27.02.2018 р. зазначено, що сам факт будь-якого правопорушення має бути підтверджено виключно допустимими доказами.

Згідно ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Об`єктивна сторона правопорушення включає такі обов`язкові ознаки, як діяння, обстановку (обставини), наслідки та причинний зв`язок між діянням і наслідками.

У свою чергу, діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху, яке може вчинятися шляхом дії або бездіяльності та безпосередньо пов`язане з недотриманням правил дорожнього руху. Обстановка вчинення правопорушення характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці (під час) дорожнього руху, зокрема у процесі пересування транспортних засобів.

Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП, настає за умови заподіяння наслідків у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху, допущене винним, закономірно, з необхідністю тягне за собою наслідки, передбачені ст.124 КУпАП.

Наданий суду лист в.о. генерального директора КНП Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 03.10.2023 №8-10/2221 та копія карти виїзду швидкої медичної допомоги (Ф.110/о) №610 засвідчують пояснення ОСОБА_1 щодо того, що ДТП сталося внаслідок раптового погіршення її самопочуття. Варто також відзначити, що наведені вище пояснення ОСОБА_1 щодо причини ДТП протягом усього провадження були послідовними і не змінювались.

У свою чергу, матеріали справи не містять даних і доказів які ставлять під сумнів наведену позицію особи відносно якої складено протокол, хоча, як зазначено вище, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Розглядаючи дану справу, суд дотримується та враховує визначені у Конституції України принципи презумпції невинуватості, відповідно до яких неприпустимо покладати на особу яка обвинувачується у вчиненні правопорушення обов`язок доведення своєї невинуватості, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Отже, за вище вказаних обставин, встановивши, що у діянні ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого їй правопорушення, суд не вбачає наявності законних підстав для притягнення останньої до адміністративної відповідальності.

Наведене вище вказує на відсутність у матеріалах справи достатніх, достовірних, допустимих та належних доказів, які поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ухвалюючи рішення у даній справі, враховую, що в ході судового розгляду дотримано принцип повноти дослідження обставин справи, що суттєво впливає на об`єктивність рішення у провадженні, а також здобуто достатню сукупність доказів, яка обґрунтовує зроблені у даному судовому рішенні висновки, як такі, що не залишають місця сумнівам.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, а також того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і вчинене саме особою стосовно якої складено протокол про правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до принципу доведення вини «поза розумним сумнівом», доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

В даному випадку обов`язок доведення вини покладається на орган уповноважений складати протокол про адміністративне правопорушення, а будь-який сумнів з цього приводу трактується на користь особи якій інкриміноване вчинення такого порушення. Зокрема, такий обов`язок реалізується органом уповноваженим на складання протоколу за допомогою виготовлення відповідних процесуальних документів (протоколу) та збирання достатніх, достовірних, належних та допустимих доказів, для їх скерування на розгляд до суду.

Пункт 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив протиправне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні (у даному випадку органі який склав протокол про адміністративне правопорушення) та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Суд виходить з того, що Закон не покладає на нього функції щодо збирання з власної ініціативи доказів вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адже збирання доказів на користь тієї чи іншої сторони судом з власної ініціативи порушить принцип неупередженості суду. В цій ситуації суд, зберігаючи неупередженість, повинен дослідити та оцінити у встановленому Законом порядку надані йому докази та ухвалити відповідне процесуальне рішення.

Виходячи з положень ст. 8,62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією із засад існування демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень статті 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Оскільки судом встановлено, що у справі відсутні достатні, достовірні, належні та допустимі докази, які б поза розумним сумнівом доводили факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, приходжу до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, тобто у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Стрельбицький