Номер провадження: 33/813/1695/23
Номер справи місцевого суду: 523/8650/23
Головуючий у першій інстанції Аліна С.С
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Трофименка О.О.,

особи, яка з`явилась до судового засідання:

- захисника ОСОБА_1 адвоката Аббасалієва Рустама Рамізовича,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Аббасалієва Рустама Рамізовича на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року до Суворовського районного суду м. Одеси від Управління патрульної поліції в Одеській області надійшли матеріали адміністративного провадження разом з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 019644 від 07.05.2023 року, складеного відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок в дохід держави.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Аббасалієв Рустам Рамізович подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2023 року та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції не звернув увагу на порушення норм законів та підзаконних актів з боку працівників поліції, належним чином не надав оцінку всім обставинам, які утворились на місці, та повністю проігнорував доводи сторони захисту, всебічно та об`єктивно не з`ясував допустимість, достатність та переконливість доказів вчинення адміністративного правопорушення. Судом першої інстанції проігноровано докази, що характеризують ОСОБА_1 як порядну людину, зокрема бойові нагороди від Головнокомандувача Збройних сил України та Президента України. Апелянт зазначає, що під час судового провадження в суді першої інстанції стороні захисту було надано можливість ознайомитись лише з письмовими матеріалами справи, а у наданні копій відео-файлів було безпідставно відмовлено, що є порушенням права на захист. Відео-файли були надані вже після розгляду справи.

В апеляційній скарзі апелянт заперечує вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стверджуючи, що останній не мав жодних ознак, притаманних стану наркотичного сп`яніння, а дії співробітників поліції були незаконними та незрозумілими. Так, поліцейські не пояснили ОСОБА_1 причину його зупинки і не зафіксували факт його керування транспортним засобом, разом з тим поліцейські надали неоднозначну правову визначеність в частині типу сп`яніння та спочатку пред`явили вимоги ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а потім на стан наркотичного сп`яніння, а самі методи поліцейських щодо проведення процедури огляду на стан сп`яніння не передбачені законодавством та є незрозумілим спосіб визначення поліцейськими ознак сп`яніння, також поліцейський під час відеозапису закриває свою боді-камеру, що є порушенням вимог закону щодо безперервності відеозапису, крім того протокол про адміністративне правопорушення складала поліцейська, яка не була присутня на місці зупинки транспортного засобу та не встановлювала жодних ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , при цьому поліцейська не пояснила ОСОБА_1 його права, зокрема право на захист, до протоколу про адміністративне правопорушення додано направлення водія на огляд до медичного закладу, що суперечить суті протоколу, відповідно до якого ОСОБА_1 нібито відмовився їхати до лікарні, а у направленні зазначається протилежне, що його було доставлено до медичного закладу. Між тим, сторона захисту посилається на те, що ОСОБА_1 виконував всі вимоги поліцейських беззаперечно, мав адекватну поведінку, а втомлений вид та тремтіння пальців рук зумовлено підвищеним нервовим навантаженням під час звинувачень з боку поліцейських та характером його професії, оскільки ОСОБА_1 є бойовим офіцером Збройних сил України, має нестабільний робочій графік, цілодобово перебуває на бойових чергуваннях. Крім того, сторона захисту наполягає, що поліцейські, не маючи переконливих доказів, необґрунтовано встановили ознаки наркотичного сп`яніння, внаслідок чого протокол про адміністративне правопорушення не ґрунтується на достатній доказовій базі, а підстав для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі не було.

У судове засідання суду апеляційної інстанції з`явився захисник ОСОБА_1 адвокат Аббасалієв Р.Р., який пояснив суду, що ОСОБА_1 відомо про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, та не заперечував проти розгляду справи лише за фактичної явки захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. По суті апеляційної скарги адвокат підтримав всі викладені в скарзі доводи та просив її задовольнити, просив звернути увагу на надані характеристики ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасника процесу, апеляційний суд дійшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Притягуючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовуючи до нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Проте, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції.

При розгляді справи апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до матеріалів справи, а саме до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 019644 від 07.05.2023 року, водій ОСОБА_1 07 травня 2023 року о 00 год. 40 хв. в м. Одесі по вул. Хаджибейська дорога, 1, керував транспортним засобом марки «Тойота Каріна Е», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродня блідість, зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`янінням у встановленому законодавством порядку водій відмовився, що зафіксовано на портативний відеореєстратор.

Вказані дії водія ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано як порушення п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення поліцейськими огляду водія на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція № 1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок № 1103).

З положень, закріплених в ст. 266 КУпАП, вбачається, що особи, які керують, зокрема транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд особи на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У разі відсторонення особи від керування, зокрема транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

При цьому, п.4 розділу І Інструкції № 1452/735 визначає, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

До ознак алкогольного сп`яніння п.3 розділу І Інструкції № 1452/735 відносить також порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 8 Порядку № 1103 встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, системний аналіз вищевказаних норм дає підстави вважати, що поліцейський складає відносно водія протокол про адміністративне правопорушення про порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що передбачає обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, в якому зазначає ознаки наркотичного сп`яніння і дії водія щодо ухилення від такого огляду, у разі відмови водія від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння лікарем у закладі охорони здоров`я. При цьому після складання протоколу про адміністративне правопорушення водій не допускається до керування транспортним засобом, а в обов`язковому порядку підлягає відстороненню від керування цим транспортним засобам. Можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій водієм особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом повторно досліджено докази, що зібранні працівниками поліції у підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 019644 від 07.05.2023 року; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуються увагу та швидкість реакції, до КНП «ООМЦПЗ» ООР, складеного 07.05.2023 року о 00-50 год. відносно ОСОБА_1 ; відеозапис подій з портативного відеореєстратора поліцейських № 470941.

Дослідженням диску з відеозаписом подій з портативного відеореєстратора поліцейських № 470941 встановлено, що 07.05.2023 року біля 00-30 год. поліцейськими зупинено ОСОБА_1 на автомобілі марки «Тойота Каріна Е», під час розмови поліцейськими виказано ОСОБА_1 підозру, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відмовився, повідомивши, що поспішає. У з в`язку з чим поліцейськими складено протокол про адміністративне правопорушення за п. 2.5 ПДР України, тобто за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 ознайомлено зі змістом з цього протоколу, вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, запропоновано ОСОБА_1 надати пояснення, роз`яснено про розгляд справи в суді. Після складання та ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення поліцейський під відеозапис повідомив ОСОБА_1 , що він відсторонений від керування транспортним засобом і запропоновано викликати особу, що є тверезою і має право керувати автомобілем, після чого відеозапис закінчується.

Разом з тим, матеріали адміністративного провадження не містять доказів того, що працівники поліції, склавши відносно ОСОБА_1 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та повідомивши останньому про відсторонення його від керування транспортним засобом, здійснили конкретні дії з відсторонення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, від керування транспортним засобом, зокрема дочекались особу, якій ОСОБА_1 передав би право керування його автомобілем, і пересвідчились, що дана особа перебуває у тверезому стані, має посвідчення водія відповідної категорії та під розписку передали йому право керуванням транспортним засобом, яким керував ОСОБА_1 . З наданого поліцейськими відеозапису з портативного відеореєстратора № 470941 таких дій поліцейських також не вбачається.

Слід зазначити, що в проваджені Одеського апеляційного суду перебуває апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Аббасалієва Р.Р. на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2023 року по справі № 523/8651/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Шляхом дослідження матеріалів справи № 523/8651/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення, з якого починається дане адміністративне провадження, складений працівником поліції 07.05.2023 року з підстав відмови ОСОБА_1 07.05.2023 року о 01-45 год. від огляду на стан наркотичного сп`яніння, при цьому працівники поліції зупинили ОСОБА_1 у м. Одесі на транспортному засобі марки «Тойота Каріна Е», номерний знак НОМЕР_1 .

Отже, вбачається, що в даній справі, що розглядається, працівники поліції, маючи підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння, в порушення вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП не вчинили належних дій щодо відсторонення ОСОБА_1 07.05.2023 року від керування автомобілем та передачі керування іншій особі.

Про те, що ОСОБА_1 поїхав з місця первісної зупинки та оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, керуючи автомобілем «Тойота Каріна Е», номерний знак НОМЕР_1 , звертав увагу апеляційного суд і захисник Лущика В.В.

Будь-які докази, що ОСОБА_1 дійсно і фактично був відсторонений працівниками поліції від керування транспортним засобом після оформлення ними 07 травня 2023 року о 00 год. 40 хв. в м. Одесі по вул. Хаджибейська дорога, 1, протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи, що переглядається, не містять, в той час, як матеріали справи про адміністративне правопорушення № 523/8651/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, містять докази повторного керування ОСОБА_1 автомобілем 07 травня 2023 року о 01 год. 45 хв. в м. Одесі з різницею близько 1 години.

Даними діями (виявлення ознак наркотичного сп`яніння в особи, яка керувала транспортним засобом та відмовилась від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, та не забезпечення реального відсторонення такої особи від подальшого керування транспортним засобом після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП) поліцейські виказали суперечливу поведінку та непослідовність своїх дій і рішень й невідповідність їх вимогам ст. 266 КУпАП, що не узгоджуються з формулюванням ними правопорушення, зміст якого викладений у протоколі про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд констатує, що за наведених обставин, складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 019644 від 07.05.2023 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП було безпідставним, оскільки поведінка поліцейських після засвідчення факту відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння і не відсторонення цієї особи від подальшого керування транспортним засобом й не перешкоджання їй (особі) залишити місце оформлення протоколу про адміністративне правопорушення за кермом автомобіля, яким він керував, вказує на сумнів щодо достатніх підстав у поліцейських для вимоги до водія ОСОБА_1 щодо проходження останнім огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Зазначені обставини не були повно з`ясовані місцевим судом, що призвело до помилкового висновку про доведеність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

За встановлених обставин апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги про недоведеність вини ОСОБА_1 частково заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в абзаці другому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Таким чином, підсумовуючи вище викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено, поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому постанову районного суду необхідно скасувати, а провадження на підставі п.1 ч.1 ст. Ч247 КУпАП, закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Аббасалієва Рустама Рамізовича задовольнити частково.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2023 року скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити з підстави пункту першого частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе