Справа № 127/1030/23
Провадження № 3-зв/127/14/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши заяву судді Вінницького міського суду Вінницької області Шлапака Д.О. про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява судді цього ж суду Шлапака Д.О. про самовідвід у справі №127/1030/23 про адміністративне правопорушення, матеріали в якій складено відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заява мотивована тим, що у вищезазначеній справі захист ОСОБА_1 здійснює адвокат Кобзіна А.С. Разом з тим, в листопаді 2020 суддею Шлапаком Д.О. був укладений договір з адвокатом Кобзіною А.С. для представництва його інтересів у цивільній справі, строк дії якого не закінчений. За даних обставин, суддя Вінницького міського суду Вінницької області Шлапак Д.О. зазначає, що він не може приймати участь у розгляді даної справи, оскільки така його участь у справі породить можливі судження учасників справи щодо упередженості та необ`єктивності здійснення правосуддя під час її вирішення.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов до наступного висновку.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить процесуальних норм, які регламентують саму можливість заявити відвід судді або самовідвід суддею, та, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід). Однак згідно з частиною 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. 17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно з ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» (від 29 червня 2004 року №1906-IV), чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до п.55 Рішення Європейського Суду з прав людини «Гурепка проти України» «з огляду на свою усталену прецедентну практику, Суд не має сумніву, що в силу суворості санкції дана справа за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носило кримінальний характер з усіма гарантіями статті 6 Конвенції, та, відповідно, й статті 2 Протоколу №7 до Конвенції.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід (самовідвід), порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід) та визначення підсудності. Проте діючий Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає відповідні статті, а тому, при розгляді заяви про відвід (самовідвід), слід застосувати аналогію права.

Відповідно до ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Частиною першою статті 75 КПК України встановлено обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного у розгляді справи, зокрема: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3)якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики суддя заявляє про самовідвід від участі в розгляді справи у випадку неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» встановлено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України ).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

За таких обставин є всі підстави для задоволення заявленого суддею Шлапаком Д.О. самовідводу з метою усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості суду, оскільки участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення приймає адвокат Кобзіна А.С., яка, як стверджує суддя Шлапак Д.О., представляє інтереси судді у цивільній справі, що може викликати сумнів у неупередженості зі сторони як учасників судового провадження так і з точки зору стороннього спостерігача.

Керуючись ст.283 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в :

Заяву судді Вінницького міського суду Вінницької області Шлапака Д.О. про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення за №127/1030/23 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - задовольнити.

Справу про адміністративне правопорушення № 127/1030/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передати до канцелярії Вінницького міського суду Вінницької області для повторного автоматизованого розподілу справи з метою визначення судді для розгляду.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: