ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/5808/23

провадження № 3/0285/4013/23

30 жовтня 2023 року м. Звягель

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О.,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов

від Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області

за ч.2 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення

відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки с Новопідгородне Межівського району Дніпропетровської області,

яка зареєстрована в АДРЕСА_1 ,

проживає в АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, передбачених законодавством щодо виховання та утримання неповнолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так, 15.09.2023 о 18:10 год. під час обстеження працівниками сектору ювенальної превенції матеріально-побутових умов даної сім`ї по місцю проживання в АДРЕСА_2 було встановлено, що ОСОБА_2 не створила належних умов проживання дітям, в кімнаті виявлена антисанітарія, бруд, скрізь розкидані речі, хлопчики недоглянуті та брудні.

В судове засідання ОСОБА_2 не прибула, належної зацікавленості у розгляді справи не виявила. Її неявка в судове засідання, належним чином повідомленої про час та місце судового розгляду справи, і не надання суду будь-яких доказів на спростування своєї вини у вчиненні правопорушення, являється її свідомим волевиявленням та дає суду право розглянути справу за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів (п.1 ст.247 КУпАП України).

Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України, ст.51 Конституції України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, утримувати її до повноліття.

Невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей за диспозицією ч.1 ст.184 КУпАП трактується як: ухилення ними від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Частиною 2 ст.184 КУпАП передбачено відповідальність за ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Права та обов`язки батьків щодо виховання дітей закріплені в Конституції України, Сімейному кодексі України, Законах України «Про охорону дитинства», «Про освіту». Аналіз приписів останніх дає змогу дійти висновку, що під невиконанням обов`язків щодо виховання та навчання дітей варто розуміти різні форми бездіяльності, у результаті яких відсутня належна турбота про них. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Винність ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи від 15.09.2023, зокрема:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №048828;

рапортом начальника сектору ювенальної превенції з фотосвітлинами, зробленими під час огляду місця проживання ОСОБА_2 . З останніх вбачається, що матір`ю не створені житлово-побутові умови для проживання синів.

Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки вони отримані у передбачений законом спосіб, уповноваженими особами, є об`єктивними, відповідають вимогам ст.251 КпАП України, узгоджуються між собою і нічим не спростовані.

Постановою Красноармійського районного суду Донецької області ОСОБА_2 було піддано адміністративному стягненню за ухилення від виконання батьківських обов`язків, що мало місце 10.07.2023. При цьому це не призвело до її виправлення і вона продовжує ухилятись від своїх батьківських обов`язків.

Згідно свідоцтв про народження неповнолітніх дітей, матір`ю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є ОСОБА_2 .

Батьки зобов`язані не тільки забезпечувати дитину умовами для проживання, навчання, побуту, дозвілля, а й турбуватися про її фізичне, психологічне і соціальне благополуччя, оскільки найважливішою задачею батьків є здоровий розвиток дитини, який включає добре фізичне самопочуття, енергію, бадьорість; здатність витримувати фізичні навантаження, аналізувати проблеми та приймати зважені рішення, розуміти почуття - свої та інших людей; уміння долати невдачі, керувати стресами, вчитися й отримувати задоволення від навчання; усвідомлення свого призначення і сенсу життя; сприйняття загальнолюдських цінностей; задоволення соціальним статусом і якістю стосунків із оточенням; ефективне спілкування та взаємодія з людьми тощо. Основною умовою розвитку дитини є здатність гармонійно жити у змінних умовах навколишнього середовища.

Оцінюючи надані докази, приходжу до висновку, що ОСОБА_2 вчинила діяння, що підпадають під ознаки невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей, вчинені повторно, та її дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.184 КУпАП. За таких обставин, її слід визнати винною у вчиненні вищезазначеного правопорушення. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не встановлено.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, беру до уваги: характер вчиненого правопорушення; всі обставини справи в їх сукупності; особу ОСОБА_2 , яка безвідповідально відноситься до своїх батьківських обов`язків відносно своїх синів, що негативно впливає на розвиток їх особистості та шкодить їх інтересам.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а тому приходжу до переконання, що виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення нею нових правопорушень може бути досягнуто при призначенні їй покарання у виді штрафу, розмір якого визначено в межах санкції статті, яка їй інкримінується. Саме таке покарання є необхідним і достатнім, сприятиме можливій зміні поведінки винної особи, формування в неї відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків.

Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.

З винної особи також належить стягнути судовий збір відповідно до ст.401 КУпАП.

Керуючись статтями 33-35, 38, 40-1, 184, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП,

та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.? ?

Суддя ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? О. О. Літвин