Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 3/733/1027/23
Єдиний унікальний №733/1505/23
Постанова

Іменем України

10 жовтня 2023 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Пікуль-Дряпко Л.К.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , студента 2 курсу Чернігівського ліцею з посиленою фізичною підготовкою, ІПН: НОМЕР_1 ,

за ст. 130 ч. 1, 126 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

установив:

03 вересня 2023 року о 23-55 год ОСОБА_1 на вул. Миру в с. Гмирянка Прилуцького району Чернігівської області керував транспортним засобом Forte Cross 250, державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.9 а Правил дорожнього руху.

03 вересня 2023 року о 23-55 год ОСОБА_1 на вул. Миру в с. Гмирянка Прилуцького району Чернігівської області керував транспортним засобом Forte Cross 250, державний номерний знак НОМЕР_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 а Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав частково, пояснивши, що вживав алкогольні напої після того, як вже не керував транспортним засобом, при цьому посвідчення водія не отримував.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху повинні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Зокрема, п. 2.9 а та п. 2.1.а Правил дорожнього руху України передбачають, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто докази мають бути спрямованими саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння або відмова від проходження огляду на стан сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Відповідальність за ст. 126 ч. 2 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, іншими документами.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

У підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130 ч. 1 та 126 ч. 2 КУпАП, органом поліції надані протоколи про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, рапорт поліцейського від 20.09.2023 року, тестування на алкоголь приладом Драгер, результати якого показали 0,92 проміле та відеозапис, під час якого ОСОБА_1 зазначив, що вживав алкогольні напої, після чого керував транспортним засобом.

Зазначені докази суд вважає належними та допустимими, при цьому твердження ОСОБА_1 про те, що він вживав алкогольні напої після того, як вже не керував транспортним засобом суд відхиляє, що спростовується оглянутим відеозаписом.

Таки чином у діях ОСОБА_1 вбачаються склади адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130 ч. 1, 126 ч. 2 КУпАП, за які він повинен нести адміністративну відповідальність, оскільки відповідно до ст. 13 КУпАП особи віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені ст. 121-127 КУпАП, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах.

Згідно ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Суд вважає, що провадження по даних справах слід об`єднати в одне провадження.

Підстав для застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 КУпАП, суд не вбачає.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчинених правопорушень, які становлять значну суспільну небезпеку в сфері безпеки дорожнього руху, особу порушника, який є неповнолітнім, і вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, у виді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами, так як останній посвідчення водія не отримував.

Саме такий вид стягнення буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Оскільки у судовому засіданні не встановлено пільг щодо сплати судового збору ОСОБА_1 , тому з останнього у дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст. 13, 33, 40-1, 221, 280, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1, ст. 126 ч. 2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення за правилами ст. 36 КУпАП в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Особа, притягнута до адміністративної відповідальності, зобов`язана сплатити штраф не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення і повідомити про це суд шляхом представлення документа про його сплату.

У разі несплати штрафу у зазначений строк в добровільному порядку, його стягнення проводиться примусово і з особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ч. 2 ст. 308 КУпАП, який становитиме 34 000 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ічнянський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.М. Овчарик