Справа № 721/960/23
Провадження № 3/721/701/2023
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Суддя Путильського районного суду Чернівецької області Стефанко У.Д., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП, відносно неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В :

30.08.2023 року о 12год. 12 хв. прикордонним нарядом "Контрольний пост" був затриманий неповнолітній ОСОБА_1 на напрямку 628 прикордонного знаку, на відстані 4500 метрів до лінії державного кордону, спільно з ОСОБА_2 , на території Селятинської ОТГ, Вижницького району, Чернівецької області, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за вчинення злісної непокори законній вимозі прикордонного наряду, що виразилася у відмові надати документи, що посвідчують особу. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 7 абзац 5 п. 11 Положення про прикордонний режим та п. 12 ч. 1 ст. 20 ЗУ "Про державну прикордонну службу" та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП не визнає, оскільки 30.08.2023 року був зупинений прикордонною службою, на їхню вимогу одразу пред`явив документи, що посвідчують особу - паспорт громадянина України в додатку "Дія". Злісної непокори працівникам прикордонної служби син не вчиняв.

У судове засідання законний представник ОСОБА_3 не з`явилася, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, зазначила, що її неповнолітній син ОСОБА_1 злісної непокори прикордонникам не вчиняв.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , при цьому суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом ( посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно ч.1 ст.185-10 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 185-10 ч.1 КУпАП, полягає у вчиненні такого діяння: відкритої злісної відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України при виконанні ним службових обов`язків.

Отже, для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП необхідно встановити чи були законні розпорядження, а також чи була відмова виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України.

Судом встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення ЗхРУ №131719 від 30.08.2023 року не вказано, які саме законодавчо обґрунтовані вимоги працівника прикордонної служби, тобто акти, юридично рівнозначні наказам, що виражені у категоричній формі, були висунуті працівником прикордонної служби та в подальшому не виконані ОСОБА_1 . Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівнику прикордонної служби при виконанні ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суду не надано.

З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він з батьком відвозили продукти до бабусі з с. Шепіт у с. Верхній Ясенів, під час повернення звідти на шляху були зупинені прикордонним нарядом, якому пояснили про причини перебування у прикордонній зоні, на вимогу прикордонного наряду предявити документи, представили їх у додатку Дія, невиконання законних вимог прикордонного наряду у їхніх діях не було.

Отже, як вбачається з матеріалі справи, до протоколу не додано належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185-10 ч. 1 КУпАП.

Вказані факти та обставини викликають сумнів в правомірності складеного протоколу.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, суд вважає їх недостатніми для здійснення переконливих висновків, які поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ч.1 ст.185-10, ст.247 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.185-10 неповнолітнього ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Путильський районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Уляна СТЕФАНКО