Справа № 308/928/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.07.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С, за участю захисника-адвоката Волошин В. В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/209/23 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Волошин В. В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.02.2023.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , непрацюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп. судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 012519 від 11.01.2023 та постанови суду від 02.02.2023 вбачається, що 11.01.2023 о 22 год 45 хв громадянин ОСОБА_3 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «КрП» на околицях населеного пункту Паладь Комарівці на напрямку № 340 прикордонного знаку 600 м від державного кордону України за спробу незаконного перетину державного кордону України у складі групи осіб. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон» від 04.11.1991 року, за що передбачено відповідальність відповідно до ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Волошин В. В. просить постанову суду від 02.02.2023 щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що постанова суду є незаконною, тобто ОСОБА_1 незаконно визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності. У матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 спроби перетину державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску, що є підставою для закриття адміністративного провадження. Судом першої інстанції неналежним чином виконано обов`язки щодо зібрання та вивчення доказів по даній справі, при розгляді справи, знехтувано процесуальними обов`язками, що призвело до обмеження ОСОБА_1 в наданні пояснень по справі, неналежним чином повідомлено про дату судового засідання

-2-

по справі, що підтверджується відсутністю будь-яких доказів про належне повідомлення ОСОБА_1 про відповідні судові засідання. При призначенні стягнення судом першої інстанції не враховано дані про особу ОСОБА_1 , оскільки таких у розпорядженні судді не було, тобто не враховано жодну із пом`якшуючих обставин. Захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді від 02.02.2023, оскільки розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 , а про зміст оскаржуваного судового рішення останньому стало відомо лише 06.03.2023.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на розгляд справи щодо нього не з`явився. Останній рухом справи не цікавився, судову кореспонденцію отримував, до суду в черговий раз не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. При цьому враховується думка захисника-адвоката Волошин В. В., яка не заперечили проти розгляду апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення захисника-адвоката Волошин В. В., яка підтримала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги та клопотання, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце, і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні під час розгляду справи, інших доказів, ніж ті, які зазначені в апеляційній скарзі, щодо дати отримання постанови судді від 02.02.2023 в матеріалах справи відсутні.

З врахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист особи, доводи захисника-адвоката Волошин В. В. щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд вважає поважними, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови таким, що підлягає до задоволення і такий строк поновлюється.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість та незаконність судового рішення апеляційний суд відхиляє з таких підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

-3-

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, відповідно до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, за спробу незаконного перетину державного кордону України, вчиненого групою осіб, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Не дивлячись на наведені в апеляційній скарзі доводи сторони захисту, які були викладені в апеляційній скарзі, наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, підтверджується зібраними у справі про адміністративне правопорушення й розглянутими в судовому засідання доказами, яким дана правильна юридична оцінка.

Згідно даних, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 012519 від 11.01.2023, ОСОБА_1 11.01.2023 о 22 год 45 хв, був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «КрП» на околицях населеного пункту Паладь Комарівці на напрямку № 340 прикордонного знаку 600 м від державного кордону України за спробу незаконного перетину державного кордону України у складі групи осіб. Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон» від 04.11.1991, за що передбачена адміністративна відповідальність відповідно до ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджуються: протоколом про адміністративне затримання від 11.01.2023, складеного інспектором прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Кополовцем В. І., з якого вбачається, що ОСОБА_1 був затриманий 11.01.2023 о 22 год 45 хв на строк 03 (три) доби для з`ясування обставин адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. ОСОБА_1 роз`яснено права передбачені ст. 63 Конституції України, послуг захисника не потребує, буде захищати себе особисто, від пояснень по суті правопорушення відмовився. Затриманого ОСОБА_1 поміщено в СП «Оноківці», і звільнено з місця затримання о 16 год 45 хв 12.01.2023 після з`ясування обставин

-4-

правопорушення; протоколом особистого огляду ОСОБА_1 , огляду речей та вилучення речей і документів від 12.01.2023, проведеного уповноваженою особою у присутності двох свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ; копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 .

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України від 04.11.1991, та його винуватість у вчиненні, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП настає у випадку перетинання або спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 11.01.2023 о 22 год 45 хв, у складі групи осіб, які в умовах воєнного стану, здійснили спробу незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України в напрямку № 340 прикордонного знаку 600 м від державного кордону України, після чого ОСОБА_1 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом, що виразилось у вчиненні активних дій спрямованих ним на порушення встановленого порядку та правил перетинання державного кордону України.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що начальник відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » був упередженим при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилався захисник адвокат Волошин В. В.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що начальник відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » діяв у межах наданих йому повноважень.

Твердження захисника про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні всі обставини, апеляційний суд не визнає доцільними з огляду на те, що наявні у матеріалах справи докази беззаперечно свідчать про порушення ОСОБА_1 вимог cт. 9, 12 Закону України «Про державний кордон Украйни» від 04.11.1991, та скоєння ним адміністративного правопорушення. передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП за вказаних у протоколі обставин.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при розгляді справи, знехтувано процесуальними обов`язками, що призвело до обмеження ОСОБА_1 в наданні пояснень по справі, неналежним чином не повідомлено про дату судового засідання по справі, що підтверджується відсутністю будь-яких доказів про належне повідомлення ОСОБА_1 про відповідні судові засідання, апеляційний суд відхиляє, оскільки вони не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови.

-5-

При оцінці доводів захисника у цій частині, апеляційний суд бере до уваги, зокрема те, що ОСОБА_1 був достатньо проінформований щодо складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та, що справа про адміністративне правопорушення розглядатиметься в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області, про що свідчить його підпис у протоколі про адміністративне правопорушення, тому доводи у цій частині не є підставою для скасування постанови судді, оскільки за наявної сукупності наведених вище доказів, відсутність ОСОБА_1 у судовому засіданні не вплинула на доведеність його вини у вчиненні правопорушення та на законність накладення на нього адміністративного стягнення.

Оцінюючи вказані твердження на предмет достовірності, апеляційний суд бере до уваги те, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні дані, які можуть свідчити про те, що дії уповноважених осіб прикордонної служби при затриманні ОСОБА_1 та при оформленні відносно нього матеріалів адміністративного правопорушення, були незаконними та протиправними. У матеріалах справи немає відомостей про те, що ОСОБА_1 звертався до правоохоронних органів з відповідними заявами про незаконність дій прикордонників щодо нього, або оскаржував такі дії у встановленому законом порядку.

Зі змісту протоколу вбачається, що у ньому зазначені всі необхідні й передбачені ст. 256 КУпАП відомості і будь-яких фактів невідповідності складеного щодо ОСОБА_1 протоколу вимогам цієї норми права не встановлено.

Тому, апеляційний суд також вважає, що як працівниками прикордонної служби, так і судом першої інстанції не було допущено порушення права ОСОБА_1 на захист, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги в цій частині також відхиляються.

Доводи апеляційної скарги про те, що в ході розгляду справи суд першої інстанції дав невірну оцінку наявним у справі доказам, внаслідок чого постановив незаконне рішення, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, що в свою чергу дає обґрунтовані підстави вважати, що вказані доводи спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що в апеляційній скарзі захисник-адвокат Волошин В. В. не посилалася на конкретні докази та обставини, які б підтверджували вказані факти та спростовували б висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Таким чином, докази покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, визнаються належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, та є такими, що не викликають сумніву.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.

Доводи сторони захисту про те, що при призначенні стягнення судом першої інстанції не враховано дані про особу ОСОБА_1 та не враховано жодну із пом`якшуючих обставин, - апеляційний суд відхиляє з огляду на те, що у матеріалах справи відсутні об`єктивні та переконливі відомості, що характеризують особу правопорушника, які б давали суду підстави для призначення більш м`якого адміністративного стягнення, та такі не додано захисником-адвокатом Волошин В. В. до апеляційної скарги.

-6-

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд першої інстанції належним чином врахував вимоги ст. 33 КУпАП, характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, і прийшов до вірного висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, яке на думку апеляційного суду, сприятиме вихованню правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, тобто відповідає передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, при апеляційному перегляді не встановлено.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі захисника-адвоката Волошин В. В. не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана захисником-адвокатом Волошин В. В. в інтересах ОСОБА_1 апеляційна скарга без задоволення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів чи виклику свідків, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновити захиснику-адвокату Волошин В. В. строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.02.2023.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Волошин В. В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.02.2023, щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя