КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 362/416/23
провадження № 33/824/2812/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в складі судді Кирилюк Г. М.

при секретарі Кролівець О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2023 року в складі судді Поповича О.В. в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст.124, ч. 4 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення за ч. 4 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 2 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн 80 коп.

26.04.2023 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2023 року скасувати. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи, рішення у цій справі винесено в його відсутність, копію оскаржуваної постанови він отримав 18.04.2023.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Копію оскаржуваної постанови отримав 18 квітня 2023 року.

Враховуючи підставу пропуску строку на апеляційне оскарження, з метою забезпечення особі права на апеляційне оскарження судового рішення в її справі, суд апеляційної інстанції вважає за можливе клопотання про поновлення пропущеного строку задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що протокол серії ААБ №042408 від 18.12.2022 не може бути визнаний судом належним, об`єктивним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, оскільки працівником поліції не конкретизовано об`єктивної сторони правопорушення.

З відеозапису вбачається, що відео фіксація здійснювалась працівниками поліції 03.01.2021 з 07 год. 14 хв., тобто в період, який не стосується подій, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №042408 від 18.12.2022 . Відеозапису за 18.12.2022 долучено не було. Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння є недійсним.

Поліцейський, який роз`яснив ОСОБА_1 про його право відмовитись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, фактично ввів останнього в оману, так як наявність права особи виключає її юридичну відповідальність.

Згідно даних відеозапису, ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "Драгер" відмовився.

Доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в медичній установі матеріали справи не містять.

З даних відеозапису установлено, що поліцейським не роз`яснено ні суті адміністративного правопорушення, ні прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить підписів свідків, які в ньому зазначені. Письмові пояснення свідка ОСОБА_2 написані різними кольорами кулькової ручки. Письмові пояснення містять інформацію про відмову від проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинення за допомогою газоаналізатору приладу "Драгер", але не містять інформації про відмову від проходження огляду в медичному закладі. Свідки не вказали на факт вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв після скоєння ДТП в їх присутності, також не зазначили в своїх поясненнях, які саме алкогольні засоби вживав ОСОБА_1 та в якій кількості.

Визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє поліцейського від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо, та всієї доказової бази у сукупності.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Таранов С. І. апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що 18 грудня 2022 року приблизно о 21.30 год. вона почула гуркіт, а потів пропало світло. Її брат вийшов подивитись, що сталося. Через 10 хв. вона вийшла на вулицю. Стало відомо, що водій не впорався з керуванням та автомобіль Daewoo Lanos , сірого кольору, врізався в стовп електропередачі. Вона викликала аварійні служби, поліцію. Через 5 хвилин вони приїхали. Бачила на дворі водія. Людина не відчувала холоду, у нього були червоні руки, червоне обличчя, він ходив біля машини. Поліцейські запропонували йому пройти тест на стан алкогольного сп`яніння. Він відмовився. Далі його посадили в поліцейську машину і там з ним розмовляли. На відео вона впізнала водія. Свідком інших ДТП за його участі вона не була. Добре пам`ятає, що подія, яка зафіксована на відеозапису, відбулась саме 18 грудня 2022 року. Вона не бачила, щоб водій після ДТП вживав алкогольні напої.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1., покази свідка ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи та долучений до неї відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, дослідивши докази, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №042408, 18.12.2022 о 21 год. 00 хв., в с. Мархалівка Фастівського району Київської області по вул. Лісовій, 38, громадянин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зіткнення, наїзд на електроопору, та перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Зі слів водія, він вживав спиртні напої після ДТП з його участю, до проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2,5, 2.10 Є Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.4 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №042407, 18.12.2022 о 21 год. 00 хв., в с. Мархалівка Фастівського району Київської області по вул. Лісовій, 38, громадянин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на електроопору, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені в протоколах про адміністративне правопорушення повністю підтверджується матеріалами справи, в тому числі відеозаписом, на якому зафіксовані свідки та з якого чітко вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив факт керування транспортним засобом і вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а також те, що після вчинення дорожньо-транспортної пригоди вжив алкоголь. Суд також дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, в саме п. 2.10 Є, п. 12.1 цих Правил.

Апеляційний суд не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 4 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є вживання алкоголю водієм транспортного засобу після ДТП за його участю.

Матеріали справи не містять жодного доказу того, що ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди до проведення медичного огляду вживав алкоголь.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 вказану обставину не підтвердила.

Само по собі визнання особою, що він вживав алкоголь, не звільняє осіб, уповноважених на його складання, від необхідності підтвердження відповідними доказами тієї обставини, що особа вживала алкогольні напої після ДТП і до проведення медичного огляду.

Порушення водієм п.2.5 ПДР України, яке полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який відрізняється за своїм змістом, складом та кваліфікуючими ознаками від складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Приймаючи до уваги, що безпосередні свідки вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв відсутні, об`єктивних і достовірних доказів вживання після ДТП алкогольних напоїв матеріали справи не містять, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачення ОСОБА_1 у вчинення інкримінованого правопорушення ґрунтується виключно на припущеннях.

Отже, суд першої інстанції не з`ясував повно та всебічно всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не дослідив належним чином всі докази та не оцінив їх в сукупності, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, за стандартом «поза розумним сумнівом» (рішенні ЄСПЛ «Коробов проти України» від 21.07.2011).

З урахуванням наведеного, доводи апелянта про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям у цій частині провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Як убачається з постанови суду першої інстанції, суд першої інстанції наклав адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП на підставі ст. 36 КУпАП в межах санкції ч. 4 ст. 130 КУпАП, не визначивши попередньо стягнення за кожне правопорушення окремо.

З огляду на це, суд апеляційної інстанції, не вбачаючи підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУПАП, скасовує рішення суду першої інстанції та закриває провадження у цій частині на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, повинен накласти на ОСОБА_1 стягнення за ст. 124 КУпАП в межах санкції цієї статті.

Однак, на момент прийняття судом апеляційної інстанції рішення строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, закінчилися, а відтак рішення суду першої інстанції за ст. 124 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження - закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції в частині притягнення за ч. 4 ст. 130 КУпАП - скасуванню із закриттям провадження на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, а за ст. 124 КУпАП - скасуванню та закриттю провадження на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2023 року скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк