3/441/969/2023 441/2311/23
П О С Т А Н О В А

21.09.2023 суддя Городоцького районного суду Львівської області Ференц О.І., вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від начальника відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и л а :

До Городоцького районного суду Львівської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 279716 від 13.09.2023, згідно з яким ОСОБА_1 13.09.2023 о 11 год. 51 хв., на 3 км + 500 м автодороги С140232, керував скутером "Honda-Dio", з явними ознаками алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР України.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Виконуючи вимоги ст.ст. 268, 276, 278, 280, 283 КУпАП, з метою уникнення поверховості та неповноти дослідження фактичних обставин правопорушення, суддя з`ясовує чи дотримано вимог ст. 276 КУпАП щодо визначення місця розгляду справи.

Відповідно до ст. 276 КУпАП за загальнимправилом справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення від 13.09.2023, убачається, що місцем вчинення такого є 3 км + 500 м автодороги С140232, без зазначення прив`язки до населеного пункту, що позбавляє суду визначити місце вчинення правопорушення.

З аналізу Рішення Конституційного Суду України у справі № 1-11/2015 від 26.05.2015р. словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на наведене неможливо встановити точне місце вчинення правопорушення, та чи є ділянка автодороги С140232 на території Львівського району Львівської області, а відтак, чи підлягає справа розгляду у Городоцькому районному суді Львівської області.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пунктом 24 постанови №14 Пленуму ВерховногоСуду Українивід 23.12.2005 року встановлено наступне: «Визнати правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення».

Таким чином, наявність в матеріалах справи порушень вимог КУпАП при складанні протоколу позбавляє можливості суд всебічно, повно й об`єктивно досліджувати обставини справи і винести постанову в точній відповідності з законом, а тому вказана справа про адміністративне правопорушення підлягає поверненню для усунення недоліків та перевірки зазначених порушень при складанні протоколу.

Керуючись ст.ст. 7, 245, 256, 276, 283 КУпАП, суддя, -

у х в а л и л а :

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 279716 від 13.09.2023, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, направити начальнику відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 ГУ НП у Львівській області для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ференц О.І.