Справа № 441/2287/23 Головуючий у 1 інстанції: Малахова -Онуфер А.М.
Провадження № 33/811/1393/23 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Струс Наталії Ярославівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Струс Наталії Ярославівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Городоцького районного суду Львівської області від 29 вересня 2023 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536,80 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 20 серпня 2023 року, о 01 год. 40 хв., на вул. Ягідна в с. Суховоля, Львівського району, Львівської області, керував автомобілем «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода), в порушення п. 2.5 ПДР України, на вимогу поліцейського, від проходження у встановленому порядку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відмовився.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Струс Н.Я. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову та закрити провадження у справі.

Наголошує, що у водія не було ознак алкогольного сп`яніння, після зупинки транспортного засобу працівники поліції не представилися йому та не повідомили причину зупинки.

Повідомляє, що водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, проте наполягав на проведені такого огляду в медичному закладі, однак працівники поліції не надали йому такої можливості, оскільки не вручили направлення, не відсторонили його від керування автомобілем.

Зазначає, що матеріали справи не містять достатніх даних, що направлення, долучене до матеріалів справи, було виготовлено на місці зупинки автомобіля та видавалося водієві.

Зазначає, що ознаки сп`яніння вказані в протоколі про адміністративне правопорушення нічим не підтвердженні, окрім того час зупинки транспортного засобу не відповідає дійсності, оскільки на відео зазначено час 2.07-2.37 год., а у протоколі зазначено час 01 год. 55 хв. 20 серпня 2023 року.

Окрім того, до матеріалів справи не долучено жодних даних, що підтверджують факт керування транспортним засобом, а долучений відеозапис є недопустимим доказом.

19 жовтня 2023 року у судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не прибув, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, адвокат Струс Н.Я. просила проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думки адвоката Струс Н.Я., яка просила проводити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Заслухавши виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №547871 від 20 серпня 2023 року (а.с. 3), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat» д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, на місці події та в медичному закладі, відмовився, надав пояснення, що дії працівників поліції є незаконними, оскільки його зупинено безпричинно;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), з якого вбачається, що у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови), від проходження огляду водій відмовився;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20 серпня 2023 року (а.с. 6), відповідно до якого водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі;

- рапортом старшого сержанта поліції М. Павлюка від 20 серпня 2023 року (а.с. 5), відповідно до якого водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810;

- рапортом старшого сержанта поліції М. Павлюка від 20 серпня 2023 року (а.с. 7), з якого встановлено, що автомобіль «Volkswagen Passat» д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 було зупинено відповідно до вимог ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», щодо водія складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено в судовому засіданні, на якому зафіксовано опитування водія ОСОБА_1 , пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, від якого водій відмовився, виявив бажання пройти оглядна стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, після чого він просив надати йому можливість припаркувати автомобіль, перед поїздкою в медичний заклад, після чого працівник поліції повідомив водію, що його відсторонено від керування автомобілем, у зв`язку із чим водій відмовився від поїздки в лікарню та повідомив працівників поліції, щоб вони складали протокол про адміністративне правопорушення, у зв`язку із його відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейські ознайомили ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення, вилучили посвідчення водія.

Доводи апелянта про те, що підстав для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не було, так як ознаки алкогольного сп`яніння були відсутні та нічим не підтверджені, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, так як відповідно до п. 2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких саме у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. З наявних у справі матеріалів вбачається, що працівниками поліції було виявлено у водія ознак алкогольного сп`яніння (а.с. 2,5, 6), а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови.

Аргументи сторони захисту, що працівники поліції зупинили його в темну пору доби, не представилися, не пояснили причини зупинки, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», яким уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху, в період дії комендантської години.

Окрім того, як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не зазначав, що працівники поліції не представилися йому та не повідомили причини зупинки., окрім того дії працівників поліції у встановленому законом порядку не оскаржив, відповідно до вимог ст. 267 КУпАП.

Покликання апелянта на те, що водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, проте наполягав на проведенні такого огляду в медичному закладі, однак працівники поліції не надали йому такої можливості, оскільки не вручили направлення, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20 серпня 2023 року (а.с. 6).

Аргументи сторони захисту, що матеріали справи не містять достатніх даних, що направлення, долучене до матеріалів справи, було виготовлено на місці зупинки та видавалося водієві, не береться до уваги апеляційним судом.

Згідно із ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 12 розділу 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

З аналізу норм вказаної Інструкції вбачається, що скерування особи до медичного закладу з метою проведення огляду на стан сп`яніння оформляється працівником поліції направленням за встановленою формою, водночас вказаною Інструкцією не передбачено, що таке направлення вручається водієві.

Окрім того, з відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що всі документи працівниками поліції виготовлено на місці події та в присутності водія.

Твердження сторони захисту, що час зупинки транспортного засобу час складання протоколу не відповідають дійсності, апеляційний суд розцінює критично, оскільки на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, працівник поліції роз`яснював водієві, що автомобіль було зупинено о 1 год. 40 хв., а не в момент складання протоколу.

Аргументи апелянта, що відеозапис є фрагментарний, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

За таких обставин, суд вважає доводи апелянта щодо безперервності відеофіксації неспроможними та такими, що не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 оскільки на відео в повному обсязі зафіксовано процес спілкування поліцейських при виконанні ними службових обов`язків із водієм з фіксацією обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД№547871 від 20 серпня 2023 року (а.с. 3), а саме опитування водія та пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та відмову водія від проведення такого огляду.

Аргументи сторони захисту, що водій ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, саме по собі керування транспортним засобом необхідно розуміти як технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, транспортний засіб «Volkswagen Passat» д.н.з НОМЕР_1 , був із увімкненим двигуном та фарами, знаходиться в робочому стані, перебував на проїжджі частині, окрім того ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом та особи, які були на місці події не повідомляли, що автомобілем керував не ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної адвоката Струс Н.Я. є необґрунтованими, у зв`язку з чим її апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Городоцького районного суду Львівської області від 29 вересня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Струс Наталії Ярославівни - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.