КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/3476/2023 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19.06.2023, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19.06.2023, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 536, 80 грн.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 , 04.04.2023 о 20 год. 09 хв. по вул. Щербаківського, 48 в м. Києві, здійснюючи керування автомобілем «Toyota» д.р.н. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen» д.р.н. НОМЕР_2 , який у некерованому стані здійснив зіткнення з автомобілем «Iveko» д.р.н. НОМЕР_3 , що призвело до пошкодження усіх транспортних засобів.

Крім того, 04.04.2023 о 20 год. 09 хв. по вул. Щербаківського, 48 в м. Києві, здійснював керування автомобілем «Toyota» д.р.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п.2.3 (б), 13.1, п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її прийняти, посилаючись на те, що на місці дорожньо-транспортної пригоди «Драгер» не показав, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом.

До апеляційного суду ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленими про день, час та місце судового розгляду не з`явився, причини неявки суд не повідомив, а тому враховуючи положення ч.6 ст. 294 КУпАП, апеляційний розгляд проведено у відсутність ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновок, судді місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, останнім не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Суд, у відповідності з положеннями ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте, ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР дотримано не було.

Всупереч доводам апеляційної скарги порушення ОСОБА_1 зазначених вимог п. 2.5. ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД№032461, згідно якого ОСОБА_1 04.04.2023 о 20 год. 09 хв. по вул. Щербаківського, 48 в м. Києві, керував автомобілем «Toyota» д.р.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку - за допомогою приладу «Драгер» та у лікаря нарколога відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2).

Зазначений протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала і безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та який зобов`язався не керувати транспортним засобом протягом 24 годин.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються відеозаписом з місця події (а.с.4).

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність доказів у справі приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії ОСОБА_1 , які полягають у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку, є порушенням п. 2.5 ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП.. Більш того, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що під час огляду на місці дорожньо-транспортної пригоди алкотестер «Драгер» не показав його перебування у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом, то вони є безпідставними.

Як вбачається з дослідженого в ході апеляційного перегляду справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського, працівники поліції прибули на місце ДТП за участю автомобіля «Toyota» під керуванням водія ОСОБА_1 . В ході спілкування у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, про що повідомлено ОСОБА_1 та запропоновано йому пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер», на що той погодився. Водночас, протягом тривалого часу - 5 разів, у вставлений в камеру забору проби мундштук не видихав, а лише робив видимість проходження огляду. Тоді працівниками поліції було надано ще три спроби і повідомлено ОСОБА_1 ,що якщо він продовжуватиме робити вигляд проходження огляду та не здійснить видих повітря в мундштук, а буде вдихати в себе, така поведінка ОСОБА_1 буде розцінена як пасивна відмова. Після чого, ще тричі пропонувалось ОСОБА_1 здійснити видих в мундштук забору проби, однак останній продовжував вдихати в себе і робити вигляд, що нічого не розуміє. Тоді працівниками поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у лікаря-нарколога, а також з`ясовано у останнього чи взагалі він буде проходити огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 в категоричній формі повідомив, що не буде (21:11:41 0177042). Після чого на нього було складено протокол.

Отже, як слідує з відеозапису ОСОБА_1 видих, у спеціальний технічний прилад «Драгер», для визначення кількісного критерію концентрації алкоголю в крові, при перевищенні якого водія транспортного засобу може бути притягнуто до відповідальності, зроблено не було, а відтак не було і результатів огляду за допомогою приладу «Драгер», а тому посилання апелянта на те, що спеціальний технічний прилад «Драгер» не показав стану сп`яніння не заслуговують на увагу. Також, працівниками поліції обґрунтовано встановлено, що така поведінка ОСОБА_1 свідчила про ухилення останнього від огляду та правильно розцінено її, як відмову від проходження огляду. До того ж, з відеозапису слідує і те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, про що сам вказав.

Відтак, висновок судді місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим та базується на комплексі доказів, досліджених судом першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19.06.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 19.06.2023, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000(сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал