П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2023 року суддя Селидівського міського суду Донецької області Черков В.Г., розглянувши матеріал, який надійшов від відділу поліції № 3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

До Селидівського міського суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення ААД № 574694 від 21.09.2023 року відносно ОСОБА_1 , згідно якого він 21.09.2023 року о 13 годині 40 хвилин на під`їзді до м. Селидове по а/д «Стрий Умань Дніпро - Ізварине» (без зазначення відповідного кіломенту вказаної дороги), керуючи автомобілем ВАЗ - 21110, номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Skoda Kodiaq, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду. Внаслідок пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, травмованих не має, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, суд прийшов до наступного.

Згідно ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Частиною другою вказаної статті визначена можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за місцем проживання порушника або місцем обліку транспортного засобу.

В пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 11.06.2004 № 11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» роз`яснено, що у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч. 2 ст. 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ.

Так, зі складеного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що місцем його вчинення а/д Стрий - Умань - Дніпро - Ізварине (через мм. Вінницю, Кропивницький), індекс М-30 (назва та індекс затверджені постановою КМУ від 17.11.2021 № 1242 «Про затвердження переліку автомобільних доріг загального користування державного значення»); особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, проживає та транспортний засіб зареєстровано в Київській області.

Із викладеного слідує, що місце вчинення адміністративного правопорушення (колишній Красноармійський, а нині Покровський район Донецької області), місце проживання особи (Київська область), яка притягається до адміністративної відповідальності, та місце обліку транспортного засобу (Київська область) знаходиться поза юрисдикції Селидівського міського суду Донецької області.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ такий суд має бути утворений безпосередньо на підставі закону, діяти в законному складі в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції. У практиці ЄСПЛ («Coeme та інші проти Бельгії» (№ 3249296 та ін., рішення від 22 червня 2000 року); «Gurov проти Молдови» (№ 3645502, рішення від 11 липня 2006 року); «Олександр Волков проти України» (№ 21722/11, рішення від 9 січня 2013 року); «Сокуренко і Стригун проти України» (№№ 29458/04 та 29465/04, рішення від 20 липня 2007 року) та ін.) неодноразово вказувалося, що поняття «суд, встановлений законом», стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування «суду», але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді (належний склад суду).

Положеннями КУпАП не передбачено право суду, якому справа не підсудна, самостійно вирішувати питання про «перенаправлення» такої справи до суду, уповноваженому її розглянути. Зазначене повинно дисциплінувати орган, який направляє протокол про адміністративне правопорушення, дотримуватися вимог ст. 38, 257 КУпАП.

В постанові Пленуму Верховного суду України від 11.06.2004 № 44 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» зазначено, що визнати правильною практику тих судів, які при вирішенні питання про те, в який саме суд надіслати протоколи про адміністративне правопорушення щодо таких осіб, вимагають від органів внутрішніх справ виходити із положень ст. 276 КУпАП.

За наведених вище обставин та з метою удосконалення правозастосувальної діяльності, зміцнення законності, забезпечення охорони прав і свобод громадян, ефективного усунення причин та умов, що перешкоджають своєчасному, всебічному, повному і об`єктивному провадженні в справах про адміністративні порушення, суд приходить до висновку про доцільність повернення справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 до відділу поліції № 3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області для подальшого її направлення до компетентного суду, визначеного законом для розгляду даної справи.

Керуючись ст. 276, 283 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП повернути до відділу поліції № 3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області для направлення справи до компетентного суду за місцем вчинення адміністративного правопорушення, за місцем проживання порушника або місцем обліку транспортного засобу.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Черков В.Г.