Справа №575/38/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - В`юник Н. Г.
Номер провадження 33/816/254/23 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 172-20 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Цуркан В.І. на постанову Великописарівського районного суду Сумської області від 19 січня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 655 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Великописарівського районного суду Сумської області від 19 січня 2023 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двісті п`ятнадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3655 грн. 00 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно протоколу серії А0023 № 03 від 12.01.2023 про військове адміністративне правопорушення, вбачається, що 11 січня 2023 року о 22 годині 40 хвилин ОСОБА_1 , перебуваючи на території розташування особового складу на території військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3, в умовах особливого періоду перебував в стані алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю, порушена координація, нечітка мова, відсутність чіткого мислення та усвідомлення, того що відбувається навколо, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Цуркан В.І. подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на оскарження постанови Великописарівського районного суду Сумської області від 19.01.2023 року, скасувати оскаржувану постанову та закрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що ОСОБА_1 та адвокат Цуркан В.І. не отримували копії оскаржуваної постанови суду, а апелянт дізнався про її існування 28.01.2023 року під час дистанційного ознайомлення з матеріалами справи в електронній формі в підсистемі ЕС ЄСІСТ.

Вказував апелянт про те, що поштовим зв`язком та у паперовому вигляді до ОСОБА_1 судова повістка про виклик до суду не надходила, тобто ОСОБА_1 належним чином до суду викликаний не був.

Зазначав, що протокол про адміністративне правопорушення був складений без ОСОБА_1 , без участі адвоката, якого він мав намір залучити ще при оформленні відносно нього матеріалів про адміністративне правопорушення, і що сам протокол не містить графи щодо участі захисника, що апелянт вважав порушенням права особи на захист.

Наголошував апелянт про те, що ним через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС в ніч з 18 на 19 січня 2023 року була подана заява з проханням відкласти судовий розгляд справи, надати додатковий час ОСОБА_1 та адвокату для підготовки до судового розгляду, визначити іншу дату судового розгляду справи, про що повідомити учасників судового провадження заздалегідь, але 19 січня 2023 року судом було розглянуто справу відносно ОСОБА_1 , чим було порушено права адвоката на надання правничої допомоги ОСОБА_1 .

Вказував апелянт про те, що рапорт командира роти ОСОБА_2 не містить жодного зазначення та/або опису про ознаки алкогольного сп`яніння, тобто не наведено в чому саме проявлені ознаки алкогольного сп`яніння.

Зазначав, що 11.01.2023 року ОСОБА_1 службових обов`язків не виконував, перебував на відпочинку після чергування (був вихідний день), вказівок щодо виконання службових обов`язків під час відпочинку від командування не отримував.

Звертав увагу на те, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, в суді не допитувалися.

Вказував, що свідок ОСОБА_4 під час конфліктної ситуації не був присутній, він був залучений вже 12.01.2023 року при складанні протоколу, тобто фактичних обставин будь якого правопорушення за участі ОСОБА_1 даний свідок не підтвердить.

Зазначав, що з протоколу та доданих доказів не можливо встановити місце вчинення правопорушення, тобто де саме перебував ОСОБА_1 нібито у стані алкогольного сп`яніння.

На думку апелянта, склад адміністративного правопорушення за відмову від проходження огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння змістом протоколу та фабулою суті адміністративного правопорушення відповідно до протоколу А0023 №03 про військове адміністративне правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП не охоплений.

Наголошував, що суд не притягував до адміністративної відповідальності правопорушника за відмову від проходження огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння.

Вказував, що медичний висновок, який мається у справі, підтверджує тільки факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не перебування у стані сп`яніння, разом з тим, доказів появи у стані сп`яніння на території військової частини матеріали справи не містять.

Зазначав, що протокол А0023 №03 про військове адміністративне правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП не відповідає вимогам ст..256 КУпАП, так як у вказаному протоколі не інкримінована суть правопорушення про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказував, що в матеріалах справи відсутні пояснення свідків, які зазначені у протоколі, крім цього матеріали не містять жодних письмових доказів щодо розпорядку робочого дня та обліку часу (служби) мобілізованого солдата ОСОБА_1 , висновків службового розслідування або службової перевірки, переліку службових обов`язків військовослужбовця ОСОБА_1 та інформації про те, чи перебував ОСОБА_1 при виконанні своїх службових обов`язків, доказів дислокації військовослужбовців та їх розселення та інших доказів.

Зазначав, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

На думку апелянта, наявними в справі доказами винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП не доведена.

Розгляд даного провадження в апеляційному суду відбувся без участі особи, яка пригнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , так і без участі його захисника адвоката Цуркан В.І. виходячи з наступного.

Так, у провадженні апеляційного суду дана справа про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП відносно ОСОБА_1 перебуває з лютого 2023 року.

Розгляд даної справи було призначено на 11-30 годину 23 лютого 2023 року, разом з тим до апеляційного суду ні ОСОБА_1 , ні його захисник - адвокат Цуркан В.І. не з`явились, в зв`язку з чим розгляд даної справи було відкладено на 09-45 год. 21 березня 2023 року.

21 березня 2023 року в судове засідання знову ніхто не з`явився, в зв`язку з чим розгляд справи було знову відкладено на 09-30 год. 14 квітня 2023 року.

В судове засідання призначене на 14 квітня 2023 року на 09 год. 30 хв. до апеляційного суду ні ОСОБА_1 , ні його захисник - адвокат Цуркан В.І., в черговий раз, не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.

Разом з тим, адвокат Цуркан В.І. 14 квітня 2023 надіслав до суду клопотання, в якому вказав, що ОСОБА_1 знаходиться у відрядженні (м. Київ). При цьому клопотань від учасників про відкладення апеляційного розгляду не надходило.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У частинах 1-3 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст.6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні в справі "Каракуця проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Враховуючи вищезазначене, а також ті обставини, що ОСОБА_1 , знаючи, що в апеляційному суді на розгляді перебуває апеляційна скарга його захисника, в судові засідання не з`являється, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не бажає приймати участь у апеляційному перегляді даної справи.

Отже, обставини неявки у судові засідання ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Цуркан В.І., яким було повідомлено про місце та час судового розгляду, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.

За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також те, що дана справа про адміністративне правопорушення перебуває на розгляді в апеляційному суді вже тривалий час, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд поданої захисником ОСОБА_1 - адвокатом Цуркан В.І. апеляційної скарги на постанову судді Великописарівського районного суду Сумської області від 19 січня 2023 року, у відсутність апелянтів, і у даному випадку їх права на доступ до правосуддя, не є порушеними, оскільки положення ст. 268 КУпАП не передбачають обов`язкову присутність особи, стосовно якої розглядається справа за ст. 172 -20 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в судовому засіданні 19 січня 2023 року не був присутній, копія постанови йому була направлена 20 січня 2023 року, разом з тим, матеріали справи не містять підтвердження того, що ОСОБА_1 отримав дану копію постанови.

Враховуючи вказані обставини, з метою забезпечення особі її права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Великописарівського районного суду Сумської області від 19 січня 2023 року, як такий, що пропущений ним з поважних причин.

Щодо постанови судді Великописарівського районного суду Сумської області від 19 січня 2023 року, яку захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Цуркан В.І. просив скасувати, а провадження у справі закрити, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді справи щодо ОСОБА_1 дотримані повною мірою не були, оскільки при прийнятті рішення поза увагою та без належної оцінки суду залишились фактичні обставини, які істотно вплинули на правильність прийнятого рішення.

Так, згідно ч. 1 ст. 172-20 КУпАП відповідальність настає за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до ч. 3 ст. 172-20 КУпАП відповідальність настає за дії передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Тобто, ч.1 ст.172-20 КУпАП передбачає такі окремі кваліфікуючі ознаки:

1) розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів;

2) поява військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;

3) виконання військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;

4) відмова військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Так, згідно протоколу про військове адміністративне правопорушення серії А0023 № 03 від 12 січня 2023 року про військове адміністративне правопорушення: о 22:40 11 січня 2023 року під час вечірньої перевірки місць розташування особового складу на території військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 командиром протитанкового взводу ОСОБА_3 було виявлено з явними яскраво вираженими ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю, порушена координація, нечітка мова, відсутність чіткого мислення та усвідомлення що відбувається навколо у військовослужбовця) водія протитанкового відділення протитанкового взводу ОСОБА_1 , який вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Тобто, згідно фабули протоколу ОСОБА_1 обвинувачувався в тому, що о 22:40 11 січня 2023 року на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , в умовах особливого періоду, перебував з ознаками алкогольного сп`яніння.

Так, суд розглянувши матеріали, що надійшли від командира роти вогневої підтримки військової частини про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП, ухвалив постанову, якою визнав винним ОСОБА_1 за ч. 3 ст.172-20 КУпАП і наклав адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 215 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3655 грн, за те, що він 11 січня 2023 року о 22 годині 40 хвилин, перебуваючи на території розташування особового складу на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , в умовах особливого періоду перебував в стані алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю, порушена координація, нечітка мова, відсутність чіткого мислення та усвідомлення, того що відбувається навколо, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Таке рішення суд прийняв на основі наступних доказів: протоколу про адміністративне правопорушення серії А0023№03 від 12 січня 2023 року, рапорту на ім`я командира частини з якого слідує, що солдат ОСОБА_1 під час перевірки перебував в стані алкогольного сп`яніння, та висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12 січня 2023 року 00 годин 15 хвилин, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від медичного огляду.

Апеляційний суд зазначає, що обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, і лише тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому правопорушенні.

Зокрема факт перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, згідно пунктом 8 розділу ІІ Інструкції з оформлення в національній гвардії України матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 23 серпня 2017 року №726, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 вересня 2017 року за № 1166/31034 підтверджується Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складається за формою, наведеною в додатку 4 до Інструкції про порядок виявлення ознак сп`яніння та долучається до матеріалів військового адміністративного правопорушення.

Однак, як слідує з матеріалів даної справи, а саме висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 33 від 12 січня 2023 року,- ОСОБА_1 від медичного огляду відмовився.

Інші докази, які суд поклав в основу свого рішення : протокол про адміністративне правопорушення та рапорт командира роти вогневої підтримки на ім`я командира частини не є належним підтвердженням факту перебування солдата ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння відповідно до п. 8 розділу ІІ Інструкції з оформлення в національній гвардії України матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 23 серпня 2017 року №726.

Тому враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння не підтверджується матеріалами справи, оскільки прямо вбачається, що він відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Тобто, як у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, так і в постанові суду першої інстанції про притягнення особи до адміністративної відповідальності допущена невідповідність викладених обставин фактичним обставинам події, тому на думку апеляційного суду таке судове рішення не може визнаватись законним і обґрунтованим та підлягає безумовному скасуванню.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що суд розглядає справу про адміністративне правопорушення лише в межах обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, і не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; перекваліфіковувати дії, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

У справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип) рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Враховуючи наведене, апеляційний суд, при скасуванні постанови суду першої інстанції про притягнення особи до адміністративної відповідальності позбавлений можливості також ухвалити нову постанову, оскільки, як зазначалося вище, ті обставини, які викладені в протоколі не відповідають фактичним обставинам події.

Враховуючи зазначене, постанова суду щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАПу зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Разом з тим, враховуючи викладене, оскільки апеляційний суд скасовує постанову у зв?язку з відсутністю в діях особи складу правопорушення, та закриває провадження, тому не вдається до аналізу інших доводів апеляційної скарги адвоката Цуркана В.І.,

Керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокату Цуркан В.І. строк на оскарження постанови Великописарівського районного суду Сумської області від 12 січня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Цуркан В.І. - задовольнити.

Постанову Великописарівського районного суду Сумської області від 12 січня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП - скасувати, а провадження відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.