Номер провадження: 33/813/598/23
Номер справи місцевого суду: 492/33/23
Головуючий у першій інстанції Гусєва Н. Д.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Янковської Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Арцизького районного суду Одеської області від 17 березня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною постановою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн.80 коп. (а.с.20).

Постановою суду та протоколом про адміністративне правопорушення серії АДД №122961 від 30.12.2022 встановлено, що ОСОБА_1 30 грудня 2022 року о 20:00 год. керував транспортним засобом ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м.Арцізі Одеської області по вул.Миронопільській без відповідної категорії на транспортний засіб, тобто не маючи права керування таким видом транспортного засобу. Правопорушення скоєно повторно протягом року, чим порушив вимоги п.2.1а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП (а.с.1).

Не погоджуючись із вказаною постановою, 27 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Арцизького районного суду Одеської області від 17 березня 2023 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.23-25).

В обґрунтування вимог про скасування постанови зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що у 2022 році його не законно було притягнуто поліцейськими до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, так як відповідно до примітки ст.126 КУпАП положення частин першої та другої цієї статті не застосовуються до осіб, які у встановленому порядку навчаються водінню транспортного засобу, а він у період з 08.11.2022 по 21.11.2022 року проходив 20-годинну практичну підготовку для отримання прав на керування транспортним засобом категорії В. Про вказані незаконні дії поліцейських стало відомо після отримання юридичної консультації у фахівця. Вважає, що будучи незаконно притягнутим первісно до адміністративної відповідальності, він вже не підлягав відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП, як за повторне скоєння протягом року того самого правопорушення.

У судове засідання апеляційної інстанції 19.04.2023 ОСОБА_1 , будучі належним чином повідомлений про розгляд справи засобами телефонного зв`язку, що підтверджується телефонограмою, до суду не з`явився, причин неявки не повідомив (а.с.32).

Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Поряд з цим, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

За змістом ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

При встановлених обставинах, неявка ОСОБА_1 не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з огляду на таке.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП України, за кваліфікуючими ознаками: повторне протягом року вчинення порушень, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, повністю доведена та підтверджується такими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 122961 від 30.12.2022, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 30 грудня 2022 року о 20:00 год керував транспортним засобом ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м.Арзиз по вул.Мирнопільскій, не маючи права керування таким транспортним засобом. Правопорушення скоєно повторно протягом року. Протокол підписаний особою, що притягується до адміністративної відповідальності, без будь-яких заперечень, навпаки визнано, що керував автомобілем без посвідчення водія відповідної категорії (а.с.1);

- довідкою старшого інспектора СРПП ВП №1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області від 06.02.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ст.126 КУпАП та наявність посвідчення водія категорії С1 з 31.07.2013 (а.с.7);

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 321986 від 20.12.2022, за якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 3400 грн. Суть адміністративного правопорушення: 20.12.2022 о 19.15 ОСОБА_1 у м.Арцизі по вул.Трудова керував транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керувати таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п.п.2.1а ПДР (а.с.9). Стягнення за вказаною постановою проведено 28.12.2022, що підтверджується інформацією з бази даних «Адмінпрактика» (а.с.8) та штампом на постанові «Погашено» (а.с.9).

ОСОБА_1 свою вину під час складання протоколу та в суді першої інстанції під час розгляду справи визнав, щиро розкаявся. До суду апеляційної інстанції доказів на спростування викладених в протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові суду першої інстанції про притягнення його до адміністративної відповідальності обставин не надав.

Доводи апелянта про те, що він не підлягав відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, як за повторне скоєння протягом року того самого правопорушення, з огляду на не законність, на його думку, первісного притягнення його до відповідальності 20.12.2022 є необґрунтованими.

Так, в матеріалах справи наявна копія постанова серії БАВ №321986 від 20.12.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП (а.с.9). Вказана постанова набрала законної сили, виконана та у встановленому законом порядку не оскаржена ОСОБА_1 .

Посилання апелянта на правову необізнаність не приймаються судом до уваги з огляду на презумпцію знання законодавства, правова основа якої - обов`язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Цей обов`язок закріплений в ч.1 ст.68 Конституції України. Обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання. Закони повинен знати кожний. З цього положення і випливає теза: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, яка закріплена у ч.2 ст.68 Конституції України.

Крім того, посилання апелянта на примітку ст.126 КУпАП як на підставу незаконності первинного притягнення його до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП є помилковим та ґрунтуються на власному тлумаченні положень нормативно-правової норми.

Так, відповідно до примітки ст.126 КУпАП положення частин першої та другої цієї статті не застосовуються до осіб, які у встановленому порядку навчаються водінню транспортного засобу.

Апелянтом надано суду апеляційної інстанції копія свідоцтва про закінчення практичної підготовки серії РРТ №, за яким він ( ОСОБА_1 ) у період з 08.11.2022 по 21.11.2022 пройшов 20-годинну практичну підготовку для отримання права на керування транспортним засобом категорії В і на іспиті відповідно до протоколу від 21.11.2022 № 988 отримав оцінку добре (а.с.29). Також надано копію посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 від 23.02.2023, за яким наявні категорії: В з 23.02.2023 та С1 з 31.07.2013 (а.с.28).

Порядок підготовки водіїв транспортних засобів на території України регламентується Законом України «Про дорожній рух» та Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

За положеннями ч.1 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії. Особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, підготовку або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України. Підготовка, перепідготовка і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів здійснюються в акредитованих закладах незалежно від форми власності та підпорядкування, які за результатами атестації отримали відповідний атестат. Підготовка, перепідготовка і підвищення кваліфікації водіїв здійснюються спеціалістами, які відповідають визначеним кваліфікаційним вимогам центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік вимог до закладів, кваліфікаційні вимоги до спеціалістів, які здійснюють таку підготовку, визначаються спільним актом Міністерства внутрішніх справ України, центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах освіти і науки, транспорту та охорони праці. Теоретичний і практичний іспити для отримання права на керування транспортними засобами відповідної категорії складаються в територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України, та в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

У п.п.24.1, 24.4, 24.5 ПДР встановлено порядок навчання водінню транспортному засобу. Зокрема, передбачено, що навчати водінню транспортного засобу дозволяється лише осіб, які не мають для цього медичних протипоказань, що підтверджується дійсною медичною довідкою встановленого зразка. Початкове навчання водінню транспортного засобу повинно проводитися на закритих майданчиках, автодромах або у місцях, де відсутні інші учасники дорожнього руху. Навчальна їзда на дорогах дозволяється тільки в присутності спеціаліста з підготовки водіїв і за достатніх початкових навичок водіння у того, хто навчається.

Відповідно до п. 2.1 (а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Зі змісту постанови про накладання адміністративного стягнення від 20.12.2022 вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ, не мав посвідчення водія відповідної категорії, був зупинений працівниками поліції та відносно нього складено постанову за ч.2 ст.126 КУпАП. При цьому, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції не під час навчання водінню у встановленому порядку. Тобто ОСОБА_1 керував транспортним засобом без присутності спеціаліста з підготовки водіїв та не під час підготовки для отримання права на керування транспортним засобом категорії В, що не є у розумінні вимог Правил дорожнього руху та примітки ст.126 КУпАП особою, яка у встановленому порядку навчається водінню транспортного засобу. При вказаних обставинам положення примітки ст.126 КУпАП не може бути застосовано до ОСОБА_1 .

Частиною 5 статті 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, з огляду на те, що останній, внаслідок порушення п.п. 2.1 а ПДР, повторно протягом року керував транспортним засобом не маючи на те права (керування таким транспортним засобом).

Вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними у справі доказами.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи положення ст.251 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим відсутні підстави для її скасування, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Арцизького районного суду Одеської області від 17 березня 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко