ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/1178/22 Номер провадження 33/814/587/23Головуючий у 1-й інстанції Герцов О.М. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю секретаря судового засідання Греся А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Карлівського районного суду Полтавської області від 02 вересня 2022 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і накладено на нього стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 496 гривень 20 копійок судового збору на користь держави.

За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 24 червня 2022 року о 07 годині 20 хвилин по вул. Радевича, 7 у м. Карлівка Полтавського р-ну Полтавської обл. у порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Карлівського районного суду Полтавської області від 02 вересня 2022 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції: не врахував те, що: він був безпричинно зупинений поліцією, не вживав алкоголь 24 червня 2022 року, не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, в той же час, навпаки наполягав на цьому огляді після складання протоколу, на що отримав відмову від поліцейського; в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я; огляд проводився поліцією в місці, де був різкий запах алкоголю від магазину зі спиртними напоями та інших присутніх осіб, що призвело до помилкових показників приладу «Драгер»; свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили те, що ОСОБА_1 не вживав у день зупинки алкоголь і не мав ознак алкогольного сп`яніння; зазначені в протоколі свідки не з`явились до суду та надавали письмові пояснення під диктуванням поліцейських, у зв`язку з чим ці докази не підлягають врахуванню; поліцією було перевищено службові повноваження у ході документування матеріалів і складено протокол, який не відповідає вимогам ст.256 КУпАП. Водночас апелянт посилається на те, що місцевий суд безпідставно не допитав поліцейських.

Під час провадження в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Рябченко П.Ф., направив клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, посилаючись на закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

ОСОБА_1 і його представник, будучи належним чином повідомленими про місце, дату й час судового засідання апеляційної інстанції, до суду не з`явились. Водночас адвокат заявив клопотання щодо здійснення апеляційного розгляду за його та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутності.

Суд апеляційної інстанції перевірив матеріали справи, дослідив доводи апелянта, його представника та дійшов висновку про таке.

Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Вимогами ж п.2.9 «а» ПДР України унормовано, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №230416 24 червня 2022 року о 07 годині 20 хвилин ОСОБА_1 по вул. Радевича, 7 у м. Карлівка Полтавського р-ну Полтавської обл. у порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України керував транспортним засобом «RENAULT MEGANE», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Зміст протоколу відповідає вимогам ст.256 КУпАП і засвідчений підписами 2 свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , без будь-яких доповнень і зауважень (а.с.2).

Факт керування апелянтом автомобілем «RENAULT MEGANE», н.з. НОМЕР_1 , за встановлених вище місця, дати й часу в апеляційній скарзі не оспорюється.

Проте, доводи ОСОБА_1 , які зводяться до неперебування ним при виконанні функцій водія в стані алкогольного сп`яніння, є безпідставними, оскільки спростовуються даними відеозаписів, записаних на технічному носієві інформації, з яких установлено, що 24 червня 2022 року приблизно о 07 годині 20 хвилин апелянт по вул. Радевича, 7 у м. Карлівка Полтавського р-ну Полтавської обл. керував транспортним засобом «RENAULT MEGANE», н.з. НОМЕР_1 , та був зупинений поліцією. Затим ОСОБА_1 на вимогу поліцейського в присутності двох свідків пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці правопорушення з використанням поліцією спеціального технічного засобу, результати якого склали 0, 86 проміле алкоголю в крові. Включно до процесу оформлення поліцією матеріалів про адміністративне правопорушення апелянт не висловлював незгоду з результатами названого огляду, а навпаки погодився з ними (00:10-00:18 відеозапису №2), й відповідно не вказував на бажання щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі навіть після складання протоколу, про що йдеться в апеляційній скарзі. Будь-яких дій щодо перевищення службових повноважень поліцейськими не вчинялось (а.с.7).

Згода ОСОБА_1 з названими вище результатами, отриманими за допомогою застосування технічного приладу, підтверджується й актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, що засвідчено власноручним записом та особистим підписом апелянта (а.с.4).

Тому, доводи ОСОБА_1 про те, що він просив поліцію пройти огляд у медичному закладі є неспроможними.

Усупереч твердженням апеляційної скарги, в поліцейського не було підстав для направлення ОСОБА_1 чи висування йому вимоги для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, оскільки, виходячи з тлумачення положень ст.266 КУпАП, такий медичний огляд проводиться лише в разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, в той час як апелянт такої незгоди не висловлював, а погодився з результатами його огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціального технічного засобу.

Зафіксовані ж засобами об`єктивного контролю (відеозаписами) обставини підтверджуються змістом зазначеного вище акту й роздруківки технічного засобу «Drager Alcotest 6820», відповідно до яких встановлено перебування ОСОБА_1 , в тому числі під час керування автомобілем, у стані алкогольного сп`яніння з результатами 0, 86 проміле алкоголю в крові (а.с.3-4).

Отже, викладені вище докази безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і об`єктивних підстав не довіряти їм немає.

Натомість, показання ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка є матір`ю апелянта, про те, що останній не вживав алкоголь і не мав ознак алкогольного сп`яніння 02 вересня 2022 року спрямовані на уникнення та надання допомоги уникнути ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, і підлягають критичній оцінці, оскільки спростовуються даними відеофіксації та результатами застосування спеціального технічного засобу.

Необгрунтованими є й доводи апелянта з посиланням на показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з приводу того, що на місці правопорушення в момент проведення огляду від інших присутніх і перехожих осіб відчувався запах алкоголю, поруч знаходився магазин зі спиртними напоями, оскільки названі обставини жодним чином не впливають на результати визначеного стану алкогольного сп`яніння апелянта.

Так, алкотестер «Drager Alcotest 6820» є спеціальним технічним засобом для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, який здійснює індивідуальне визначення концентрації алкоголю в крові лише людини, яка проходить освідування, шляхом аналізу видихуваного нею повітря й не залежить від сторонніх факторів (запахів з порожнини рота інших людей чи приміщення). Такий висновок ґрунтується також на тому, що за змістом відеофіксації перед проведенням огляду ОСОБА_1 самостійно розпакував герметично запакований мундштук, після чого поліцейський за допомогою приладу «Драгер» здійснив контрольний замір повітря, який склав 0, 00 проміле, що підтверджує об`єктивність результатів цього технічного засобу й не викликає сумнівів у їх достовірності.

Разом з цим, апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про помилкове врахування судом першої інстанції письмових пояснень свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , які не допитувались місцевим судом, як доказів винуватості ОСОБА_1 , оскільки, виходячи із засади безпосередності дослідження доказів, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, безпосередньо сприйнятими ним під час судового засідання й не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими поліції або посилатися на них (а.с.5-6). Наведене вище залишилось поза увагою першої судової інстанції, через це оскаржувану постанову слід змінити, виключивши з неї посилання на письмові пояснення зазначених вище свідків як на докази винуватості апелянта.

Однак, таке виключення з доказової бази не впливає на доведеність винуватості ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, так як його винуватість підтверджується сукупністю інших викладених вище доказів по справі поза розумним сумнівом.

Водночас відсутність у матеріалах справи відомостей щодо підстав зупинки апелянта поліцією не є конструктивною ознакою диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП і відповідно не утворює достатню підставу для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження щодо ОСОБА_1 , оскільки не спростовує факт керування апелянтом транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто, наявність у діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так само необґрунтованими апеляційний суд уважає посилання ОСОБА_1 на те, що місцевий суд безпідставно не допитав поліцейських.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що наявні в матеріалах справи відеозаписи містить необхідні відомості для повного й усебічного з`ясування обставин справи, перевірки узгодженості відповідних йому письмових доказів. Зокрема, ним зафіксовано обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оформлення відповідних матеріалів поліцією. Таким чином, і апелянтом та його представником не обґрунтовано, що поліцейські могли повідомити суду невідомі або ж інші відомості, які мали б значення для встановлення суттєвих обставин учиненого правопорушення й були відсутніми в матеріалах провадження.

Доводи ж представника про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.284 КУпАП є неспроможними.

Пунктом 7 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставини закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Відповідно до ч.6 ст.38 КУпАП (в редакції Закону України, в тому числі на час вчинення адміністративного правопорушення) адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, 24 червня 2022 року. За оскаржуваною постановою на нього накладено адміністративне стягнення 02 вересня 2022 року, тобто, з дотриманням регламентованого ч.6 ст.38 КУпАП строку, у зв`язку з чим підстави для закриття провадження згідно з положеннями п.7 ст.247 КУпАП є відсутніми.

У той же час, обчислення названого строку станом на момент апеляційного розгляду не ґрунтується на вимогах КУпАП, оскільки факт дотримання строку, передбаченого ч.6 ст.38 КУпАП, законодавцем пов`язується виключно з кінцевим моментом у вигляді накладення адміністратиного стягнення (місцевим судом), а час, який сплинув у ході набрання оскаржуваною постановою законної сили, не впливає на обчислення цього строку.

За таких обставин, доводи та підстави, з яких ставиться питання про закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 та п.7 ч.1 ст.247 КУпАП не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 є водієм з водійським посвідченням серії НОМЕР_2 , що підтверджується протоколом та відеозаписами (а.с.2, 7).

Тому, суд першої інстанції з урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП обгрунтовано наклав на ОСОБА_1 стягнення відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Отже, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову Карлівського районного суду Полтавської області від 02 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Виключити з мотивувальної частини постанови суду першої інстанції посилання на письмові пояснення свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 як на докази винуватості ОСОБА_1 .

В іншій частині постанову місцевого суду залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун