н/п 3/174/91/2023
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

18 квітня 2023 року м.Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Борцова А.А., розглянувши матеріал, який надійшов з ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м.Вільногірськ Дніпропетровської області, громадянки України, не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якій, згідно ст.268 КУпАП, роз`яснені її права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 404413 від 04.04.2023, 27.03.2023 р., близько 20:40 год., ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , скоїла психологічне насилля в сім`ї, яке виражалося в образах та погрозах фізичною розправою відносно своєї матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дії ОСОБА_1 посадовою особою кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину не визнала та пояснила, що ініціатором сварки була її мати ОСОБА_2 , яку не влаштовувало те, як вона годувала дитину дала борщ, замість картоплі, яку дитина вже їла вранці. В ході конфлікту обидві виражались нецензурно на адресу одна одної, мати вдарила її качалкою, а вона в свою чергу її відштовхнула. Конфлікти між ними виникають досить часто оскільки не можуть порозумітися в питаннях виховання її дитини.

Вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази по справі, суддя дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю по наступним підставам.

Так, згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян.

Частиною 1 ст.256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, в тому числі, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Таким чином, складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, тобто фіксація адміністративного правопорушення відбувається саме під час складення адміністративного протоколу, яким і визначаються межі судового розгляду по даній справі.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно із п.3 ч.1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Однак поняття «сварка», «конфлікт», «насильство» не є тотожними.

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми, тобто взаємини, в яких одна людина ( кривдник) шляхом насильства, зокрема психологічного, порушує особисті кордони постраждалої особи з метою придушення її волі та підкорення, внаслідок чого у постраждалої особи виникає побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, емоційна невпевненість, відчуття нездатності захистити себе, або завдається шкода психічному здоров`ю потерпілого, що може полягати у депресії, нервових розладах, тощо.

Конфлікт - це особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами сторін такого конфлікту; зіткненням протилежних інтересів і поглядів, напруженням і крайнім загостренням суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, психологічних переживань усіх сторін такої взаємодії.

Таким чином, не кожен сімейний конфлікт є проявом домашнього насильства в розумінні вимог п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Разом з тим, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 404413 від 04.04.2023, ОСОБА_1 , 27.03.2023, близько 20:40 год., скоїла психологічне насилля в сім`ї, яке виражалося в образах та погрозах фізичною розправою відносно своєї матері ОСОБА_2 .

Однак, ОСОБА_1 даний факт заперечує та стверджує, що між нею та її матір`ю виник сімейний конфлікт з ініціативи матері, в ході якого вони виражалися нецензурною лайкою на адресу одна одної, а матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів як на спростування цих тверджень так і на підтвердження факту заподіяння в результаті дій ОСОБА_1 шкоди психічному здоров`ю потерпілої в розумінні п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Так, очевидці даної події не встановлені та не опитані, а пояснення потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 (а.с.5,6) не можуть слугувати достатніми та допустимими доказами на підтвердження вказаних обставин оскільки ОСОБА_2 є заявником по справі та безпосереднім учасником конфлікту, а ОСОБА_3 очевидцем події правопорушення не являлася.

При оцінці в судовому засіданні досліджених доказів, суддя керується критеріями доведення винуватості поза розумним сумнівом, наведених Європейським судом з прав людини у висновках у справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року та "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії" від 6 грудня 1998 року, згідно з якими доведеність винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" полягає у сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

З огляду на наведене, суддя дійшов висновку, що сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення ОСОБА_1 психологічного насильства в розумінні вимог ст.173-2 КУпАП та ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тому притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності здійснено працівником поліції з порушеннями вищевказаних норм, достатніх та допустимих доказів на підтвердження її винної поведінки не надано, а відтак її винуватість у вчиненні вказаного правопорушення поза розумним сумнівом не доведена, тому, в межах складеного протоколу, склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.173-2 КУпАП, в діях ОСОБА_1 відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст.40-1, п.1 ст.247, ст.284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: підпис А.А.Борцова