ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/392/23 Справа № 702/442/23 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Нейло І. М. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., при секретарі Бєлан О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №702/442/23 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Монастирищенського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и л а:

Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 01 червня 2023 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; постановлено стягнути на користь держави судовий збір у сумі 536 гривень 80 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, 13.05.2023 о 01 годині 47 хвилин в м. Монастирище по вул. Гагаріна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volvo V50», д.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законодавством порядку, водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, вважаючи її незаконною, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 01.06.2023 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно нього у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційні вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що суд при розгляді справи не врахував всі обставини справи, не надав їм належної правової оцінки.

Зазначив, що об`єктина сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП , полягає в керуванні транспортним засобом особою в стані сп`яніння, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. При перегляді відеозапису, наданого працівником поліції, встановлено, що дане відео не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність складеного протоколу, тобто цей відеозапис не містить даних щодо керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Вказує, що він відмовлявся проходити огляд на стан сп`яніння, оскільки будь-якого правопорушення не вчиняв і транспортним засобом не керував, він перебував в салоні автомобіля, однак рух ним не здійснював. Проте, суд не надав належної оцінки вказаним обставинам, та не врахував, що працівниками поліції не доведено факт керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що відсутні докази його вини, і вона не може встановлюватися тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення. На його думку, суд помилково прийняв рішення про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, та пояснив, що він не керував автомобілем «Volvo V50», д.н. 13.05.2023, о 01 годині 47 хвилин в м. Монастирище по вул. Гагаріна, оскільки він себе погано почував, то випив корвалолу, алкоголю він не вживав. Автомобілем на його прохання керувала інша особа, яка розвозила гостей та залишила автомобіль в обумовленому місці, «в кармані», неподалік відділу поліції та його місця проживання , ключі від нього йому повернула. Він прийшов до автомобіля для того, щоб перевірити чи все добре, сів у салон на водійське сидіння, двигун не заводив, рух вказаним автомобілем не здійснював. Наголосив, що він не був зупинений працівниками поліції під час керування автомобілем, а тому вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, апелянт не зміг пояснити апеляційному суду, чому він не заявляв про те, що не керував автомобілем «Volvo V50», д.н. 13.05.2023 о 01 годині 47 хвилин в м. Монастирище по вул. Гагаріна, і що автомобілем керувала інша особа, ні під час складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Не зміг пояснити апелянт чому не заявив клопотання в суді першої інстанії про виклик особи, яка, як він стверджує, керувала автомобілем «Volvo V50», до суду для допиту її в якості свідка, не заявив таке клопотання він і в суді апеляційнії інстанції, та не назвав ім`я і прізвище цієї особи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку

посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст.254-256 КУпАП.

Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ№156178 від 13.05.2023 (а.с.1), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від огляду (а.с.2), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.3), повідомленням щодо вилучення у ОСОБА_1 водійського посвідчення (а.с.4) диском з відеофіксацією правопорушення від 13.05.2023 за участю ОСОБА_1 (а.с. 5).

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції належно встановлені обставини, які дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Будь-які докази відсутності вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і правопорушником суду апеляційної інстанції не надані.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що винесена постанова є незаконною та прийнятою без врахування всіх обставин справи та ненадання їм належної правової оцінки, то вони не заслуговують на увагу, оскільки в суді апеляційної інстанції не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. №1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 (зі змінами) (далі Порядок), відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Так, згідно п.7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ст.130 КУпАП.

Як вбачається з диску з відеозаписом події від 13.05.2023 за участю ОСОБА_1 , який був переглянутий в судовому засіданні апеляційного суду, останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с.5).

Так, на відеозаписі зафіксовано, що 13.05.2023 о 01 год. 47 хв., під час дії комендантської години, працівики поліції спілкувалися з водієм ОСОБА_1 , перевіряли його документи та виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. На запитання працівника поліції, чи вживав алкогольні напої, ОСОБА_1 відповів, що «практично ні, вживав корвалол».

На пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 відмовився, посилаючись на недовіру до вказаного приладу, при цьому ознайомитися з документами щодо повірки приладу «Драгер» останній відмовився. Також ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і в медичному закладі, поясниши свою відмову тим, що не бачить в такому огляді сенсу. Наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 працівником поліції були роз`ясненні, та його повідомлено про складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Працівником поліції ОСОБА_1 були роз`ясненні його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України ст.268 КУпАП, та роз`яснено, що дії поліцейського він може оскаржити в судовому порядку.

Після складання пртоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був ознайомлений з його змістом, про що свідчить підпис останнього.

Доводи апелянта про те, що він не керував автомобілем «Volvo V50», д.н. НОМЕР_1 , а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, спростовуються переглянутим в судовому засіданні відеозаписом події від 13.05.2023 за участі ОСОБА_1 . З якого вбачається, що під час перевірки працівником поліції документів ОСОБА_1 , двигун його автомобіля працював, було ввімкнено «аварійку», він сидів за кермом. Працівником поліції йому було запропоновано вимкнути двигун автомобіля та вийти з машини. Будь-яких заперечень, стосовно того, що він не керував автомобілем, а керувала інша людина, ОСОБА_1 працівникам поліції не заявляв.

Інші апеляційні доводи ОСОБА_1 не спростовують його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд зазначає, що враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів дані протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не протирічать один одному, що свідчить про їх об`єктивність.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королвства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб захисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

З урахуванням всіх обставин справи, в тому числі і тих, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, підстав для скасування постанови судді місцевого суду і закриття провадження по справі щодо правопорушника за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, немає.

Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст.33, 34, 35 КУпАП, з врахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника, є розмірним до вчиненого і справедливим.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постанова судді Монастирищенського районного суду Черкаської області від 01.06.2023 відносно ОСОБА_1 є законною, обгрунтованою і вмотивованою, а апеляційна скарга є безпідставною та до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 01 червня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка