ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/804/23 Справа № 192/60/23 Суддя у 1-й інстанції - Тітова О. О. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року м. Дніпро

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П. за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Францена Ю.І. у відкритому судовому засіданні в залі суду розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, працюючого інженером-електриком у Дніпропетровському регіональному центрі гідрометеорології, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 гривень.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 07 січня 2023 року о 09 год. 50 хвил. на 440 км. автодороги Н-08 керував автомобілем Шевроле н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Пройти огляд на місці зупинки на факт вживання алкогольних напоїв за допомогою алкотестера Драгер або встановленому порядку (лікарня) категорично відмовився в присутності двох свідків. Проводилась фіксація на службову бодікамеру №000431, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КупАП.

В апеляційній скарзі особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 просить скасувати постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2023 року та закрити провадження щодо нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що:

- відеозапис до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №0055174 від 07.01.2023 не містить жодних відомостей, які б свідчили, що співробітники поліції мали підстави вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижували б його увагу та швидкість реакції; жодної ознаки алкогольного сп`яніння працівниками поліції не було наведено, а співробітник поліції не здійснював відеофіксацію з початку розмови з ОСОБА_1 ;

- винність ОСОБА_1 встановлена судом першої інстанції на підставі протоколу поліцейського, який є зацікавленим в результаті розгляду справи, а відтак в неупередженості якого є сумніви, а також судом безпідставно не були взяті до уваги пояснення ОСОБА_1 та клопотання захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Францена Ю.І., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 9 КУпАП закріплює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Відповідно до роз`яснень п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Винність ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами вчинення адміністративного правопорушення та зібраними у відповідності з нормами КУпАП по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №055174 від 07.01.2023 року, складеним з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254-256 КУпАП, і засвідченим підписом уповноваженої особи, підписами свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . З протоколу вбачається, що ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). ОСОБА_1 відмовився від проходження в установленому порядку огляду на стан сп`яніння, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор працівника поліції;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на місці складення протоколу, з яких видно, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду як за допомогою спеціальних технічних засобів, так і в закладі охорони здоров`я;

- направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 07.01.2023 року, згідно з яким огляд в закладі охорони здоров`я не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від його проведення в медичному закладі

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого водій ОСОБА_1 відмовився від огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестера Драгер;

- відеозаписом з бодікамер працівників поліції.

Зазначені докази є чіткими, узгоджуються між собою, та в адміністративних матеріалах відсутні докази, які б їх спростовували.

Так, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735. До того ж, ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього будь-яких заперечень по факту його складання не надав, жодної незгоди в протоколі не зазначив, тож, незгода останнього з діями інспекторів поліції, на що є посилання в поданій апеляції, та на чому наполягала сторона захисту в судовому засіданні, не знайшла свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

Також у відповідності до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. В даному випадку відмова водія ОСОБА_1 від проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинення транспортного засобу за допомогою алкотестера Драгер, так і в медичному закладі відбувався в присутності свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також фіксувався поліцейським на бодікамеру, що цілком узгоджується з приписами вищезазначеної норми закону.

Не можна визнати слушними й посилання апелянта на те, що жодної ознаки у нього алкогольного сп`яніння працівниками поліції не було наведено, а відеозапис до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №0055174 від 07.01.2023 року не містить жодних даних, які б свідчили, що співробітники поліції мали підстави вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижували б його увагу та швидкість реакції.

Так, наданими матеріалами підтверджується фіксація у протоколі серії ААД №055174 від 07.01.2023 року та рапорті патрульного поліцейського ознаки алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 - різкий запах з порожнини рота.

Що ж стосується відеозапису, наявному в матеріалах справи, апеляційний суд цілком погоджується з судом першої інстанції в частині того, що ОСОБА_1 зазначав про вживання алкогольних напоїв напередодні увечері, а тому у працівників поліції були всі підстави вважати, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що мало наслідком проведення огляд на стан сп`яніння.

Посилання ж в апеляційній скарзі на не здійснення співробітником поліції відеофіксації з самого початку розмови з ним є неспроможними, так як обставини вчинення адміністративного правопорушення підтверджуються сукупністю доказів, при цьому на відеозаписі з місця події зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що підтверджується сукупністю всіх інших доказів, наявних у матеріалах справи.

Інші аргументи апеляційної скарги мають ознаки надмірного формалізму і не спростовують встановлені у справі фактичні обставини, зводячись до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки, а отже й не є підставами для скасування вірного по суті судового рішення.

Також суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий суд наклав на ОСОБА_1 правомірне стягнення у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, у строк, передбачений ст.38 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у відповідності до п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП в даному випадку немає.

Підсумовуючи викладене апеляційний суд вважає, що перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву, а в апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, що цілком узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року). Тож, місцевим судом було прийнято правильне та обґрунтоване рішення стосовно винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, а тому оскаржувану постанову суду слід залишити без змін, а подану на неї апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КупАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Солонянськогорайонного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.1ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського апеляційного суду Г.П. Слоквенко