Дата документу 21.04.2023Справа № 554/2904/23
Провадження № 3/554/1580/2023
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 квітня 2023 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., при секретарі судового засідання Деменко І. Л., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 88-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта незакінчена середня, навчається в Професійно-технічному училищі № 17, не працюючого, неодруженого, не судимого

в с т а н о в и в :

Справа, що розглядається

Відповідно до протоколу про адміністравтивне правопорушення № 003552 від 27 березня 2023 року (далі - Протокол) 27 березня 2023 року, о 14 год 30 хв, ОСОБА_1 в підземному переході, що на перехресті вулиць Європейської та Шевченка в м. Полтаві здійснював збут проліска «сибірського» у порушення порядку, визначеного законодавством України, що є порушенням вимог ст. ст. 9 і 10 Закону України «Про рослинний світ» від 09 квітня 1999 року № 591-XIV (далі - Закон № 591-XIV) та рішення 18 сесії 4 скликання Полтавської обласної ради.

Закон

Згідно ч. 1 ст. 88-1 КУпАП порушення порядку придбання, збуту чи розповсюдження об`єктів тваринного або рослинного світу - тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією об`єктів тваринного або рослинного світу чи без такої.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно ст. 9 Закону № 591-XIV у порядку загального використання природних рослинних ресурсів громадяни можуть збирати лікарську і технічну сировину, квіти, ягоди, плоди, гриби та інші харчові продукти для задоволення власних потреб, а також використовувати ці ресурси в рекреаційних, оздоровчих, культурно-освітніх та виховних цілях. Загальне використання природних рослинних ресурсів здійснюється громадянами з додержанням правил, що затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, без надання їм відповідних дозволів. Збирання у порядку загального використання дикорослих рослин, віднесених до переліку наркотиковмісних рослин, їх плодів, насіння, післяжнивних залишків, відходів сировини тощо, забороняється. Торгівля лікарськими і декоративними видами рослин та їх частинами (корені, стебла, плоди тощо), зібраними в порядку загального використання природних рослинних ресурсів, забороняється. Загальне використання природних рослинних ресурсів у разі їх виснаження, різкого зменшення популяційної та ценотичної різноманітності тощо може бути обмежене Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, іншими уповноваженими центральними органами виконавчої влади відповідно до їх компетенції.

Відповідно до положень ст. 10 Закону № 591-XIV спеціальне використання природних рослинних ресурсів здійснюється за дозволом юридичними або фізичними особами для задоволення їх виробничих та наукових потреб, а також з метою отримання прибутку від реалізації цих ресурсів або продуктів їх переробки . За умови додержання вимог законодавства можуть здійснюватися такі види спеціального використання природних рослинних ресурсів: збирання лікарських рослин; заготівля деревини під час рубок головного користування; заготівля живиці; заготівля кори, лубу, деревної зелені, деревних соків тощо; збирання квітів, ягід, плодів, горіхів, насіння, грибів, лісової підстилки, очерету тощо; заготівля сіна; випасання худоби. Законодавством України можуть передбачатися й інші види спеціального використання природних рослинних ресурсів.

Згідно п. п. 2.6, 2.7 і 2.8 Інструкції з оформлення органами Державної екологічної інспекції України та її територіальними органами матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05 липня 2004 року № 264, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 липня 2004 року за № 934/9533 (далі - Інструкція № 934/9533), відповідно до ст. 6 Закону України «Про засади державної мовної політики» усі реквізити протоколу заповнюються розбірливим почерком українською мовою. Не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписаний особою, на яку він складений. При складанні протоколу слід чітко та розбірливо викладати всі відомості, передбачені формою протоколу, звертаючи особливу увагу на точність і повноту викладення складу порушення, які саме речі, предмети і документи вилучені за фактом виявленого порушення, їх індивідуальні ознаки, кількість, номери тощо.

Беручи до уваги вищевикладені положення законодавства України, суд вважає, що питання, які він має розглянути за кожним із елементів складу інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, є наступними.

Запитання 1.

Чи доведено поза розумним сумнівом, що порушник порушив порядок збуту об`єктів рослинного світу?

Запитання 2.

Чи доведено поза розумним сумнівом факт дотримання ініціатором складення протоколу належної правової процедури притягнення порушника до адміністративної відповідальності?

Ставлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вчинення інкримінованого йому правопорушення

Після роз`яснення відповідно до ст. 268 КУпАП прав особі, що притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі права на захист, тобто користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, в судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав та щиро розкаявся у вчиненому.

Докази та встановлені судом обставини справи

Дослідивши Протокол та додані до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Незважаючи на визнання порушником своєї вини у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, на підтвердження наявності в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 88-1 КУпАП ініціатором складення протоколу надано до суду Протокол (а. с. 1). Будь-яких інших доказів до Протоколу не додано та в ньому не наведено. Даних про наявність чи відсутність свідків або очевидців правопорушення Протокол також не містить.

Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу № 524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Застосовуючи ці фактичні обставини до юридичних запитань, на які суд повинен надати відповідь при вирішенні цієї справи, суд приходить до наступних висновків.

Запитання 1.

Чи доведено поза розумним сумнівом, що порушник порушив порядок збуту об`єктів рослинного світу?

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 88-1 КУпАП виражається, зокрема у порушенні порядку збуту об`єктів рослинного світу.

Диспозиція ч. 1 ст. 88-1 КУпАП має бланкетний характер, тобто відсилає до іншого нормативно-правового акту, що передбачає відповідальність за вчинення окремих незаконних діянь, які врегульовані законодавством України.

Так, зі змісту Протоколу слідує, що ініціатор його складення посилався на нормативні акти, які нібито порушив ОСОБА_1 , а саме ст. ст. 9 і 10 Закону № 591-XIV та рішення 18 сесії 4 скликання Полтавської обласної ради, не зазначаючи при цьому конкретні відомості про саму подію правопорушення та якими доказами підтверджується порушення ним порядку збуту проліска «сибірського».

З цього приводу суд зазначає, що саме лише посилання на нормативні акти не розкриває суті конкретного порушення, вчинення якого інкримінується особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також із вказаних норм неможливо встановити, в чому саме виразилося порушення ОСОБА_1 порядку збуту об`єкту рослинного світу, з огляду на те, що ст. ст. 9 і 10 Закону № 591-XIV вміщує в собі низку абзаців, які регулюють суміжні суспільні відносини.

До того ж, в Протоколі ініціатором його складення зроблено посилання на порушення ОСОБА_1 рішення 18 сесії 4 скликання Полтавської обласної ради, однак не розкрито, порушення яких саме його положень (конкретний пункт цього рішення) ним було допущено та взагалі не долучено цього нормативного акта до матеріалів справи.

Крім того, суд зазначає, що формулювання суті правопорушення, викладеної в Протоколі ініціатором його складення є інтерпретованим та не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 88-1 КУпАП, а відтак, прямо не передбачає відповідальності за вказаною нормою КУпАП. Зокрема, згідно Протоколу ОСОБА_1 «здійснював збут проліска сибірського у порушення Порядку визначеного законодавством України». Тобто, з його змісту залишається незрозумілим, яке саме порушення ставиться в провину останньому, зокрема сам по собі факт збуту чи порушення його порядку, а також не конкретизовано, який саме визначений законодавством України порядок він порушив. При цьому, в Протоколі відсутні й відомості щодо кількості об`єктів рослинного світу, що є предметом порушення.

З цього приводу суд зазначає, що конкретність пред`явленого особі складу адміністративного правопорушення забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів та дозволяє суду належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

На підставі встановлених вище фактів, зважаючи, з-поміж іншого, також на те, що жодного доказу на підтвердження обставин, викладених в Протоколі не додано, суд констатує, що поза розумним сумнівом ініціатором складення протоколу не доведено наявності в діянні ОСОБА_1 об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 88-1 КУпАП.

Запитання 2.

Чи доведено поза розумним сумнівом факт дотримання ініціатором складення протоколу належної правової процедури притягнення порушника до адміністративної відповідальності?

В контексті наведеного питання слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку притягнення особи до відповідальності має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при складанні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом про вчинення особою діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, який має бути належним чином оформленим уповноваженою на це особою.

Всупереч наведеному, в порушення вищевказаних вимог Інструкції № 934/9533 Протокол заповнений вкрай нерозбірливим почерком, який практично не піддається прочитуванню, що позбавляє суд можливості зрозуміти його зміст, оформлений неохайно та без додержання вимог, які зазначені в ст. 256 КУпАП, що позбавляє суд можливості брати його до уваги як доказ по справі.

На підставі встановлених вище фактів, судом поза розумним сумнівом встановлено наявність процесуальних порушень встановлених законом вимог щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 88-1 КУпАП.

Прийняте у справі рішення

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що Протокол не може прийматися до уваги суду в якості належного та допустимого доказу у справі в розумінні ст. 251 КУпАП, так як за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

До того ж, зміст порушення в Протоколі відносно ОСОБА_1 викладено не конкретно, без зазначення обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 88-1 КУпАП, що є неприпустимим, оскільки відповідальність повинна наступати за конкретно вчинене діяння, що слідує зі змісту ч. 1 ст. 9 КУпАП, якою визначено поняття адміністративного правопорушення.

Будь-яких доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення ініціатором складення протоколу не надано і посилання на них в самому Протоколі не наведено, а тому констатація факту вчинення останнім адміністративного правопорушення в Протоколі є припущенням, яке на доказах не ґрунтується.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року у справі № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно якого при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до ч. ч. 2 і 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв?язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

На підставі встановлених вище фактів, враховуючи обставини складення Протоколу, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляду справ про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 88-1 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про відсутність в діянні ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення та необхідності закриття справи з цих підстав.

Керуючись ст. ст. 247, 283 та 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Закрити справу щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 88-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Анатолій САВЧЕНКО