Номер провадження: 33/813/460/23
Номер справи місцевого суду: 496/5858/22
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О.
Доповідач Батрак В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд під головування судді Батрака В.В., за участю секретаря Чапенка В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою представника особи притягнутої до адміністративної відповідальності адвоката Ситніка В.О. та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанов Біляївського районного суду Одеської області від 16 січня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн..00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років без вилучення транспортного засобу.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП за наступних обставин.

Так, 14 листопада 2022 року о 13 годині 20 хвилин на 452 км автодороги Київ-Одеса в с.Дачне Одеського району Одеської області, ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «MAN TGA 18.440»д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи відповідної категорії на право керування, правопорушення вчинене повторно протягом року, чим порушив вимоги 2.1А Правил дорожнього руху України.

Не погодившись із вказаною постановою адвокат Ситнік В.О. подав на неї апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Клопотання мотивоване тим, що в день прийняття оскаржуваної постанови особа, що притягається до адміністративної відповідальності хворіла, через що була позбавлена можливості з`явитися в судове засідання. Копію постанови захисник отримав в суді першої інстанції 21.02.2023 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши та перевіривши матеріали провадження, перевіривши та проаналізувавши доводи клопотання, апеляційний суд приходить до наступного.

Будучи належним чином повідомленими про доту, час і місце судового засідання адвокат Ситнік В.О. та ОСОБА_2 в судове засідання не прибули. Клопотань про відкладення розгляду справи до суд не подавали.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Із викладеного слідує, що законодавець визначив процесуальний механізм, яким встановив обрахування строку на апеляційне оскарження постанови судді з моменту її прийняття, а не отримання копії постанови, особою щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності чи її захисником.

Закон не містить приписів, які б створювали передумови для іншого обрахування строку на апеляційне оскарження, в тому числі для захисника, як окремого суб`єкта права на апеляційне оскарження.

Враховуючи викладене, строк на апеляційне оскарження в даному випадку, обчислюється з моменту прийняття постанови, тобто 16.01.2023 року.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений строк.

Особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справи «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України»). Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України»).

При вирішення клопотання апеляційний суд враховує, що захисник відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП є самостійним суб`єктом права на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення і у разі, якщо саме адвокат порушує питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, він має довести поважність причини такого пропуску.

Зазначені в апеляційній скарзі обставини на обґрунтування клопотання захисника Ситніка В.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження, а саме отримання ним постанови 21.02.2023 року, не можна визнати поважними, оскільки такі обставини безпосередньо не пов`язані з реалізацією прав та процесуальних обов`язків саме ОСОБА_2 .

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження угода між адвокатом Ситнік В.О. та Тараном Д.О. про надання правової допомоги укладена 14.02.2023 року, тобто після розгляду провадження в суді першої інстанції. Однак, зазначене не може бути визнане судом, як поважна обставина пропуску строку на апеляційне оскарження.

За наявності у ОСОБА_2 перешкод у поданні у визначений законом строк апеляційної скарги, він має право подати клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження і доводити поважність причин пропуску цього строку, як самостійний суб`єкт апеляційного оскарження.

Інших причин, які б свідчили про поважність пропуску встановленого законом строку на оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційному суду не надано.

За таких обставин, підстав для задоволення заявленого клопотання і поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання представника особи притягнутої до адміністративної відповідальності адвокату Ситніку В.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 16 січня 2023 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років без вилучення транспортного засобу.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ОДЕСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В.БАТРАК