Справа № 456/2353/23
Провадження № 3/456/1278/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2023 року суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Шрамко Р. Т. , розглянувши матеріали, які надійшли від УПП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Відповідно до протоколу серії ААД №234598 від 22.04.2023, 22.04.2023 о 21 год. 56 хв., на а/д М-06 Київ-Чоп 610 км., ОСОБА_2 , керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Sprinter» номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та у медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на камеру №470254, 470223, чим порушив п. 2.5 «Правил дорожнього руху», чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_2 , як і його адвокат Дмитрович Н.В., будучи належно повідомленими про дату, час та місце розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення, шляхом особистого підпису в повідомленні в судове засідання не з`явилися та не повідомили суд про причини своєї неявки.

Крім того, інформація про розгляд цієї справи про адміністративне правопорушення щоразу розміщувалася на офіційному вебпорталі «Судова влада України» Стрийського міськрайонного суду Львівської області у розділі «інформація для громадян з найменуванням ГРОМАДЯНАМ (https://stm.lv.court.gov.ua).

В силу ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, присутність особи, який притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, а тому суддя на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП України вважав за доцільне розглядати цю справу про адміністративне правопорушення за відсутністю ОСОБА_1 та його адвоката. При цьому, така позиція судді узгоджується з рішенням Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України» (заява № 36665/02), котре набуло статусу остаточного та відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. У своїх багатьох рішеннях Європейський Суд з прав людини також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

ОСОБА_2 в попередніх, із призначених судових засідань у цій справі про адміністративне правопорушення, повідомив, що є громадянином Узбекистану та «погано» володіє українською мовою. В основному, розуміє, але не всі слова. Пояснив, що під час зупинки його автомобіля, він пояснював поліцейським, що не розуміє в повному обсязі причини зупинки та яку вину йому інкримінують. Повідомляв, що потребує перекладача.

Захисник Дмитрович Н.В., в судовому засіданні, зазначила, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні достовірні й об`єктивні відомості про те, що під час оформлення матеріалів у цій справі в цілому, було забезпечено її підзахисному ОСОБА_3 , який є громадянином Республіки Узбекисттан, можливість належним чином користуватись процесуальними правами, передбаченими у ст. 268 КУАП, реалізувати своє право на захист, а також відсутні відомості про залучення перекладача та про залучення захисника, що, на її переконання, свідчить про порушення порядку оформлення вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення та, як наслідок, перешкоджає можливості забезпечити повний, всебічний й об`єктивний розгляд цієї справи за оформленими з порушенням матеріалами у суді, що є підставою для визнання її підзахисного, не винним в інкримінованому йому адміністративного правопорушенні.

Дослідивши матеріали справи приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_2 , наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 «Правил дорожнього руху», водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дане правопорушення, підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом серії ААД №234598 від 22.04.2023, відеозаписом, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, довідкою про отримання ОСОБА_2 , посвідчення водія, постановою про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_2 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Щодо наведених адвокатом Дмитрович Н.В., та ОСОБА_4 , обставин неналежного оформлення протоколу, у зв`язку із порушенням прав ОСОБА_1 на захист та можливість користуватися послугами перекладача на стадії оформлення цих матеріалів, то суддя зазначає, що ОСОБА_2 скористався своїм правом на захист під час здійснення судового розряду цієї справи про адміністративне правопорушення, а суддею у повній мірі була забезпечена можливість ОСОБА_3 приймати безпосередньо участь у такому розгляді справи та всіляко реалізувати свої права, визначені у ст. 268 КУпАП, зокрема й надавати пояснення, свої доводи й міркування, заявляти клопотання тощо, однак останній такою наданою йому можливістю не скористався та не подав будь-яких клопотань по суті справи.

Не подав ОСОБА_2 й клопотання про необхідність залучення до участі у цій справі перекладача.

Натомість матеріали цієї справи не містять будь-яких об`єктивних даних на підтвердження того, що ОСОБА_2 , будучи громадянином Узбекистану та вже більше десяти років проживаючи постійно в Україні, не володіє українською мовою. Більше того, останній вже протягом тривалого часу (щонайменше з 2015 року) здійснює в Україні підприємницьку діяльність, він ще у 2016 році отримав посвідчення водія встановленого в Україні зразка, володіє на праві власності зареєстрованим в Україні транспортним засобом. Крім того, аналіз отриманої з Єдиного реєстру судових рішень інформації за пошуковими даними з прізвищем та ім`ям « ОСОБА_2 » свідчить про те, що Стрийським міськрайонним судом Львівської області починаючи з 2011 року розглянуто щонайменше тринадцять справ про адміністративні правопорушення та п`ять кримінальних проваджень відносно останнього, проте із змісту відповідних судових рішень, ухвалених за результатами розгляду таких справ про адміністративні правопорушення й кримінальних проваджень, не вбачається, що він хоча б раз наголошував на тому, що не володіє українською мовою та потребує перекладача й жодного разу питання про залучення перекладача під час розгляду таких справ про адміністративні правопорушення та кримінальних проваджень відносно ОСОБА_5 не поставало, він про це не клопотав.

Усе наведене вище, на переконання судді, виключає будь-яку перешкоду у забезпеченні повного, всебічного та об`єктивного розгляду цієї справи у суді, з урахуванням викладених обставин щодо володіння ОСОБА_4 українською мовою та залученням захисника на стадії судового провадження. Належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 не володіє мовою, котрою здійснюється це судове провадження, не здобуто. Тому суддя вважає, що викладена позиція сторони захисту у цій справі зводиться виключно для можливості у такий спосіб уникнути ОСОБА_4 адміністративної відповідальності.

Суд вважає, що під час складення протоколу інспектором повністю дотримано вимоги ст.256 КУпАП, такий протокол складено уповноваженою особою, його форма та зміст повністю відповідають чинному законодавству.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_2 , наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про вид стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини ОСОБА_2 , у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст.130 КУпАП, яка доведена повністю, а тому вважає за необхідне накласти на ОСОБА_2 , стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфікується правопорушення, у вигляді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім того, відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно із Законом України «Про судовий збір», розмір судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 536,80 грн. (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Керуючись ст.ст. 33, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536,80 /п`ятсот тридцять шість грн. 80 коп./ грн..

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Р. Т. Шрамко