ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Бродській В.О., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Бабаскіна К.С., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Бабаскіна Кирила Сергійовича на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп. на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 06.12.2021 року о 18 год. 00 хв. в м. Харкові по пр. Московському, 268 він керував транспортним засобом Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме бліде обличчя, звужені зіниці очей. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я в АНП ХОР «ОНД» відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 адвокат Бабаскін К.С., подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2022 року та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова була прийнята судом першої інстанції без надання належної оцінки наявним у справі доказам та без оцінки їх відповідності вимогам законодавства, що є порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що у матеріалах справи відсутня чітко виражена відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Натомість, на долученому до матеріалів справи відеозаписі вбачається, що ОСОБА_1 повідомив поліцейським про те, що він поїде до наркоцентру, що він буде здавати аналізи у вигляді крові, і що від огляду не відмовляється.

Поліцейський проігнорував бажання ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння та здати кров, не доставив його до лікарні, а вказане бажання здавати кров, а не сечу, як того хотів поліцейський, розцінив як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, апелянт посилається на те, що поліцейськими було порушено відповідний порядок виявлення у водіїв транспортним засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, адже предметом лабораторного дослідження може бути не тільки сеча, а й слина, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а також кров.

Скаржник також посилається на те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки сп`яніння, а крім того, жоден із поліцейських при оформленні протоколу не проводив первинних оглядів для того, щоб встановити блідість обличчя ОСОБА_1 та відсутність у його зіниць реакції на світло.

До того ж апелянт посилається на те, що матеріали справи не містять доказів факту керування ОСОБА_1 вказаним вище транспортним засобом.

Окрім цього, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що про розгляд справи 11.11.2022 року він не був належно повідомлений, оскаржувану постанову отримав лише 18.01.2023 року, після чого ним 27.01.2023 року подано апеляційну скаргу.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, адже твердження апелянта підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до положень ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

В матеріалах справи наявна довідка (а.с.15), відповідно до змісту якої, у зв`язку з відсутністю фінансування на відправку поштової кореспонденції, мобільного телефону особи, відносно якої розглядається справа, немає можливості повідомити особу про дату, час та місце судового засідання.

Враховуючи те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не брала участі в судовому засіданні під час розгляду справи, копію постанови про адміністративне правопорушення отримав лише 18.01.2023 року, тому подана його захисником 27.01.2023 року апеляційна скарга підлягає розгляду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.12.2021 року о 18 год. 00 хв. в м. Харкові по пр. Московському, 268 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме бліде обличчя, звужені зіниці очей. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я в АНП ХОР «ОНД» відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №189071 від 06.12.2021 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; рапортом співробітника поліції; відеоматеріалом.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не може погодитися, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до положень п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд першої інстанції при встановленні вини ОСОБА_1 послався на те, що ОСОБА_1 після його відмови пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, було запропоновано в медичному закладі. Йому було запропоновано здати сечу, однак він наполягав саме на тому, щоб здати кров. Така поведінка ОСОБА_1 була розцінена працівниками поліції як відмова від проходження огляду, з чим суд першої інстанції погодився.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий суд, при постановленні оскаржуваної ухвали, достатньо поверхово дослідив обставини справи та не врахував положення чинного законодавства, зважаючи на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що на відео ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що він погодився, зазначивши, що бажає здати на аналіз кров, неодноразово про це наголошував. У відповідь поліцейські кожного разу стверджували, що кров не здається, і це не передбачено жодним нормативно-правовим актом.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду регулюється Інструкцією, затвердженою наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735.

Відповідно до п.7 розділу І зазначеної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Із системного аналізу пунктів 8-17 вказаної вище Інструкції, можна дійти висновку, що метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння (як алкоголю, так і наркотичних або інших речовин).

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. Якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Таким чином, чинним законодавством України не забороняється використовувати кров в якості предмета дослідження біологічного середовища особи, тим більше, якщо особа бажає це зробити. При цьому, за допомогою біологічних зразків крові людини можливе виявлення як вміст наркотичних чи психотропних речовин, так і алкоголю.

Отже, дії працівників поліції щодо відмови ОСОБА_1 в доставлені його до лікарні для проходження огляду на стан наркотичного сп?яніння, на підставі того що здача аналізу крові не передбачена інструкцією, не відповідає чинному законодавству, а тому процедура проведення огляду ОСОБА_1 була здійснена із істотними порушеннями відповідної інструкції. Адже фактично ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд в закладі охорони здоров`я, адже постійно наголошував про те, що бажає здати кров для аналізу на вміст алкоголю в лікарні.

Згідно із ч.3 ст.266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Із аналізу вказаної норми вбачається, що водій має право не погодитися із проведенням огляду поліцейським за допомогою газоаналізатору або не погодитися з його результатами. В цьому випадку, особа має право разом із поліцейськими поїхати до акредитованого закладу охорони здоров`я для проведення огляду лікарем.

ОСОБА_1 погоджувався пройти огляд на стан сп`яніння, здавши кров в лікарні.

В сутності законодавством і передбачено, в обов`язковому порядку, проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в лікарні для того, щоб була можливість взяти зразки сечі, слини, крові або інших речовин для дослідження біологічного середовища особи в лабораторних умовах. При цьому формальна відмова поліцейських, від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння шляхом відібрання крові або інших біологічних речовин для лабораторного дослідження, є такою, що суперечить чинному, встановленому законодавством, порядку.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

При цьому слід зазначити, що належна правова процедура застосування права органами правосуддя (судами) відповідно до встановлених і санкціонованих державою юридичних принципів і процедур для гарантування і захисту конституційних та індивідуальних прав людини і громадянина. Застосування належної правової процедури до учасника провадження про адміністративне правопорушення, є гарантією та свого роду запобіжником протиправності, а тому дії працівників правоохоронних органів під час оформлення матеріалів у справах про адміністративні правопорушення слід ретельно аналізувати на предмет відповідності чинним законодавчо визначеним процедурам.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом із тим, положенням ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення посадових осіб органів Національної поліції.

Згідно із статтею 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо доведеності належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Тому, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є такою, що була прийнята із неповним з`ясуванням обставин у справі, тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Бабаскіна Кирила Сергійовича підлягає задоволенню, оскаржувана постанова скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення №644/12140/21 стосовно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Бабаскіна Кирила Сергійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Бабаскіна Кирила Сергійовича задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2022 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення №644/12140/21 стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин