Справа № 127/9515/23
Провадження № 3/127/2739/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т. П., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

09 березня 2023 року інспектором СПДН Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції Ходаніцьким В. складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 . Відповідно до цього протоколу ОСОБА_1 09 березня 2023 року о 19:20 год. в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного, фізичного та економічного характеру відносно сина ОСОБА_2 , а саме виражався до нього нецензурною лайкою, шарпав за одяг та виганяв із помешкання, що могло завдати шкоди психічному та фізичному здоров`ю останнього.

У судове засідання, призначене на 20 квітня 2023 року ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду адміністративного матеріалу повідомлялася у порядку, визначеному чинним законодавством. Виклики ОСОБА_1 здійснювались шляхом направлення судової SMS-повістки за вказаним у його заяві від 09 березня 2023 року контактним номером телефону, з підтвердження про їх доставку згідно відомостей АСДС. Однак останній у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, будь-яких клопотань або заяв щодо розгляду справи від особи не надходило.

Суд вважає, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, не був позбавлений можливості реалізувати усі свої права, визначені КУпАП у будь-який спосіб. Однак жодних дій для обґрунтування власної позиції у справі ним здійснено не було.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, зокрема, проводити судове засідання у відсутності особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з урахуванням скорочених строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, суддя дійшла висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 173-2 КУпАП, і повинен нести відповідальність, встановлену Законом.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

За ч. 2 статті 173-2 КУпАП особа несе відповідність за ті самі ж дії в разі їх вчинення особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно пункту 4 ч. 1 ст. 1 цього закону економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру ( п. 17 ч. 1 ст. 1 цього Закону).

З протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що ОСОБА_1 09 березня 2023 року о 19:20 год. в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного, економічного та фізичного характеру відносно Сина ОСОБА_2 , а саме виражався до нього нецензурною лайкою, шарпав за одяг та виганяв із помешкання спільного проживання, що могло завдати шкоди психологічному та фізичному здоров`ю останнього.

Зазначенні відомості узгоджуються із заявою ОСОБА_3 про вчинення правопорушення разом з її письмовими поясненнями щодо обставин події та письмовими поясненнями ОСОБА_2 з даного приводу.

ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності, передчасної ч.1 ст.173-2 КУпАП, про що свідчить постанова суду від 06 червня 2022 року в справі №127/9740/22.

Отже дії ОСОБА_1 охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Винність ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №622887 від 09 березня 2023 року, роздруківкою з ІТС ІПНП щодо реєстрації поліцією рапорту з повідомленням про подію в журналі ЄО за №3350, протоколом прийняття заяви ОСОБА_3 про вчинене правопорушення від 09 березня 2023 року, письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 09 березня 2023 року, проведеною поліцейським оцінкою ризиків вчинення домашнього насильства від 09 березня 2023 року, довідкою КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» Вінницької обласної ради» №0721 від 09 березня 2023 року щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 .

При визначенні виду адміністративного стягнення, суд враховує обставини та характер скоєного правопорушення, які відображені в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, особу та ступінь вини ОСОБА_1 та приходить до переконання в тому, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення за ч.2 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу.

Крім того, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 536,80 грн, сплата якого передбачена ст.4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 173-2 КУпАП, ст. 283, 284, 287 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімум доходів громадян, що становить 340 (триста сорок гривень) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійснення примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення до виконання 3(три) місяці.

Суддя: