Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/416/23
Провадження № 3/670/242/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року смт. Віньківці

Суддя Віньковецького районного суду Хмельницької області Волкова О.М.

з участю секретаря Сікорської В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Віньківці справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючої (тимчасово переміщена особа),

за ч. 2 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 09.06.2023 року серія ВАВ № 632954, 31.05.2023 року о 22:40 год. за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , повторно протягом року, ухилялась від передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» обов`язків щодо виховання своїх малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , внаслідок чого 31.05.2023 року о 22.40 год. залишила своїх малолітніх дітей без догляду дорослих в будинку за місцем проживання, та пішла вживати алкогольні напої у сусіднє село, чим вчинила правопорушення передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась.

Статтею 268 КУпАП передбачений вичерпний перелік статей при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ст. 184 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею у судовому засіданні не є обов`язковою.

Окрім того, у рішенні Європейського Суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі «Пономарьов проти України», «Олександр Шевченко проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

У зв`язку з цим суд, на виконання вимог ст. 277 КУпАП, з дотриманням строків розгляду даної справи, задля уникнення зволікання розгляду справи, здійснює судовий розгляд у відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком)визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 цього Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідальність за ч. 2 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення, що складений за вказане порушення, в обов`язковому порядку зазначається, від виконання яких саме обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей ухиляються батьки чи особи, що їх замінюють, тобто протокол має містити конкретизацію діяння особи.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Разом з тим, переданий на розгляд суду протокол про адміністративне правопорушення не містить даних, які саме обов`язки щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання чи виховання неповнолітніх дітей не виконала ОСОБА_1 та по відношенню до кого такі обов`язки не виконані, а містить лише неконкретне посилання «31.05.2023 року о 22:40 год. за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , повторно протягом року, ухилялась від передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» обов`язків щодо виховання своїх малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , внаслідок чого 31.05.2023 року о 22.40 год. залишила своїх малолітніх дітей без догляду дорослих в будинку за місцем проживання, та пішла вживати алкогольні напої у сусіднє село», що на переконання суду є недостатнім для встановлення доведеності винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Окрім того, в акті обстеження житлових умов, який датовано 09.06.2023 року зазначено, що «санітарно-гігієнічний стан будинку не відповідає нормам, в будинку не прибрано, речі розкидано. В наявності необхідні меблі, речі, посуд. На час обстеження матері вдома не було, з дітьми була знайома».

Вказане не відповідає фабулі інкримінованого у протоколі діяння, а ні датою вчинення, ні його суттю.

Крім того, сама по собі відсутність матері у будинку на час перевірки, не свідчить про неналежне виконання батьками своїх обов`язків, а згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 , які містяться у матеріалах справи, вона була відсутня вдома, оскільки пішла до ОСОБА_7 забрати свою козу, і в ході сварки, яка виникла між ними, ОСОБА_7 викликала поліцію.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази ухилення ОСОБА_1 від виконання перелічених у вказаній нормі обов`язків.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний достатнім доказом вини особи у справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним та беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Суд не має права перебирати на себе функції обвинувача, збирати докази самостійно, відшукувати обвинувачення, в обвинувачені, що викладене не конкретно, а тому приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП України не підтверджена.

Відповідно до частини 1 ст. 2 вказаного Кодексу законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Згідно з частиною 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки нормами чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення не визначений процесуальний порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, та з метою розгляду даної справи відповідно до засад ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважаю, що справу слід вирішити за аналогією Закону, а саме, в даному випадку, за нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно зі ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, враховуючи положення статті 62 Конституції України, згідно якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд доходить висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Керуючись ст. 184 ч. 2, ст. 247, ст.ст. 278-280, ст. 283, ст. 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Віньковецький районний суд.

Суддя О.М. Волкова