ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4706/23
провадження № 3/753/2460/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2023 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Тамара Олександрівна, розглянувши адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Дарницького районного суду м. Києва з Управління патрульної поліції у м. Києвінадійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 028433 від 09.03.2023про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України).

Згідно змісту вказаного протоколу та довідки щодо уточнення місця вчинення адміністративного правопорушення 16.02.2023 приблизно о 05-50 год. у м. Києві при виїзді з пр-ту П. Григоренка на вул. Дніпровська Набережна водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки "Kia Ceed", д.н.з. НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу в порушення пункту 18.1. ПДР Українине надав переваги в русі пішоходу ОСОБА_2 , внаслідок чого скоїв наїзд на нього, що призвело до пошкодження транспортного засобу та травмування пішохода.

В суді ОСОБА_1 заперечував свою провину у порушенні правил дорожнього руху та заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

По суті обставин даної справи пояснив, що до наїзду на пішохода керований ним автомобіль рухався у крайній першій смузі, при цьому він не відволікався від керування та був уважним, тому що на вулиці було темно, а нічне освітлення працювало частково. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу він скинув швидкість, щоб переконатися у відсутності пішоходів, які планують переходити дорогу. Продовжуючи сповільнений рух, раптово, не переконавшись в безпеці здійснення маневру, пішохід вискочив з правого боку автомобіля, внаслідок чого він одразу екстренно загальмував та вивернув кермо ліворуч, щоб уникнути зіткнення, але зачепив пішохода правим боковим дзеркалом, що спричинило падіння останнього. Пішохід був одягнений у темний одяг (куртка з капюшоном), без світловідбиваючих елементів.

Потерпілий ОСОБА_2 до суду не з`явився, а його письмові пояснення в матеріалах справи відсутні.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, та дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона.

Статтею 124 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пункт 18.1. ПДР України встановлює правило, відповідно до якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Безпека - головний принцип, якого обов`язково необхідно дотримуватись при дорожньому русі. Він обов`язковий не лише для водіїв автотранспортних засобів, але і для усіх учасників дорожнього руху, у тому числі і для пішоходів.

Саме тому ПДР України містить цілу низку правил, які виконувати пішоходи.

Так, відповідно до пункту 4.7. пішохід зобов`язаний не виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; не виходити раптово, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід; не допускати самостійний, без нагляду дорослих, вихід дітей дошкільного віку на проїзну частину; не переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження; не затримуватися і не зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху; не рухатися по автомагістралі чи дорозі для автомобілів, за винятком пішохідних доріжок, місць стоянки і відпочинку. (далі посилання на пункти у дужках, пункти дивись у клопотанні)

Згідно з офіційною статистикою наїзд на пішохода - найбільш поширений вид дорожньо-транспортних пригод.

Переважно ДТП за участю пішоходів відбувається в темний час доби, у зв`язку з чим постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2020 № 1105 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306» визначено, що у темний час доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи мають використовувати світлоповертальні елементи або бути в одязі, який містять такі елементи.

Стаття 251 КпАП України визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зазначені у протоколі місце, час та обставини дорожньо-транспортної пригоди не оспорюються ОСОБА_1 та підтверджуються протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, її схемою та рапортом поліцейського.

Всупереч доводам ОСОБА_1 протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зафіксовано наявність пошкоджень на керованому ним транспортному засобі, які виникли внаслідок наїзду на пішохода, а саме: деформовано передній бампер з правої сторони, наявна вм`ятина на передньому крилі автомобіля та деформовано заднє праве дзеркало заднього огляду.

Водночас матеріали справи не містять жодних даних, які б спростовували ствердження ОСОБА_1 про те, що під час наближення автомобіля до пішохідного переходу були відсутні пішоходи, а ОСОБА_2 з`явився раптово на проїжджій частині, чим і спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Враховуючи, що відповідно до пункту 1.4. ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила, в даній ситуації ОСОБА_1 повинен був дати дорогу лише тим учасникам дорожньо транспортного руху, які рухались з дотриманням ПДР України, і які візуально можливо виявити, та не міг і не зобов`язаний був передбачати можливість грубого порушення ПДР України іншим учасником руху.

За таких обставин встановити механізм дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, момент виникнення для водія небезпеки для руху, який йому створив пішохід ОСОБА_2 , та спроможність водія уникнути наїзду на нього, що відноситься до предмету доказування у справі, можливо лише експертним шляхом, проте відповідного висновку експертизи суду не надано.

У відповідності до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже ураховуючи, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не підтверджуються належними, допустимими та достатніми доказами, суд дійшов до переконання про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною статтею 124 КпАП України, що є підставою для закриття провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтею 124, пунктом 1) частини 1 статті 247, статтями 279, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: