Справа № 276/403/23
Провадження по справі № 3/276/299/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року смт. Хорошів

Суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області Бобер Д.О. розглянувши матеріали, які надійшли від Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, одруженого, інвалідності не має, до адміністративної відповідальності раніше не притягувався,

за ст.130 ч.1, ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В :

09.03.2023 року до Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області надійшли справи:

- №276/403/23 (протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 077715);

- №276/404/23 (протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 077791) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП.

Вказані протоколи, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передані на розгляд судді Бобру Д.О.

Відповідно до статті 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З врахуванням викладеного, суддя вважає за доцільне об`єднати, вказані вище справи.

Відповідно до розділу ІІІ п. 6 Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України 20.08.2019 № 814 у разі об`єднання судових справ (матеріалів кримінального провадження) в одну їй присвоюється єдиний унікальний номер тієї з об`єднаних справ (матеріалів), яка надійшла до суду першою.

Таким чином, об`єднаній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП необхідно присвоїти номер 276/403/23.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №077715 27.02.2023 року о 11 год. 00 хв. в смт.Іршанськ по вул.Корольова №3 ОСОБА_1 керував транспортним засобом FORD TRANSIT, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, не стійка хода, не зв`язна мова). Пройти тест DRAGER на місці зупинки транспортного засобу або пройти такий тест в лікарні у встановленому законом порядку відмовився.

ДіїОСОБА_1 кваліфіковано за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №077791 27.02.2023 року о 11 год. 20 хв. в смт.Іршанськ по вул.Корольова №3 водій, керуючи автомобілем Форд Транзіт, державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на паркан (бордюр) прилеглого будинку. Автомобіль при ДТП механічних пошкоджень не отримав.

ДіїОСОБА_1 кваліфіковано за статтею 124 КУпАП.

В судовому засіданні 19.04.2023 року ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав, вказавши, що транспортним засобом він не керував, за кермом їхав син ОСОБА_2 , коли забирав його з гаража, так як він вживав спиртне. По дорозі до дому вони підїхали до магазину, щоб купити собі ще спиртного, проте його син ОСОБА_3 не дозволяв йому це робити, а тому вони посварилися, і син забрав ключі від автомобіля та техпаспорт і пішов до дому. ОСОБА_1 залишився в автомобілі бо був у стані сп`яніння і через декілька хвилин приїхали працівники поліції, які стали вимагати від нього пройти огляд на стан спяніння. При цьому працівники поліції взагалі не з`ясовували чи він керував транспортним засобом. Десь через 30-40 хвилин повернувся його син ОСОБА_3 разом з іншими його синами та забрали його разом з автомобілем. ОСОБА_1 також зазначив, що ніякого ДТП не було, так як контакту з порогом не було, а автомобіль стояв за 40-50 см від порогу, що видно як на схемі, складеній поліцейськими так і на фотознімках.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника адвоката Антонюка В.О., дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх та незаперечних доказах.

Із наданих до суду матеріалів про адміністративне правопорушення слідує, що доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП, за обставин, зазначених у протоколах про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів, не підтверджується належними та допустимими доказами. Надані матеріали щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори в Україні», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Досліджуючи докази по справі, судом встановлено, що зміст протоколів про адміністративне правопорушення не відповідає дійсним фактичним обставинам справи, зокрема, час вчинення адміністративного правопорушення, зазначений у протоколах про адміністративні правопорушення о 11:00 та 11:20 суперечить як самим протоколам так і часу зазначеному у схемі місця ДТП (де вказано 11:40) так і Рапорту ЄО чергового Коростенського РУП, з якого вбачається що вже о 10:33 надійшло повідомлення зі служби «102» про вчинення ДТП.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Так, 20.02.2019 року Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рамках справи №404/4467/16-а зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі.

Разом з тим, з дослідженого відеозапису не вбачається факту керування ОСОБА_1 автомобілем та його зупинку працівниками поліції, на момент виявлення транспортний засіб знаходився у нерухомому стані, а ОСОБА_1 не вказував, що саме він та коли керував цим транспортним засобом. При цьому будь-які пояснення свідків та очевидців, у тому числі особи, яка повідомляла на службу «102» про вчинення ДТП з будинком, працівниками поліції, на яких відповідно до ст. 251 КУпАП покладеного обов`язок збирання доказів, не відбиралися та до складених протоколів не долучалися.

Окрім того, допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_2 , який також зафіксований на відеозаписі з бодікамери поліцейського серед присутніх на місці події, підтвердив пояснення ОСОБА_1 та вказав, що саме він 27.02.2023 керував автомобілем Форд Транзіт, державний номерний знак НОМЕР_1 , який припаркував біля магазину по вул. Корольова, 3 в смт. Іршанськ та після сварки з батьком залишив його там.

За вказаних обставин, ініційована працівником поліції процедура огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , як особи яка не керувала транспортним засобом, є безпідставною та незаконною, а відмова останнього від проходження огляду на стан сп`яніння за таких обставин не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, надані матеріали суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» доказами, які б свідчили про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису з фіксацією обставин події, працівниками поліції не було задокументовано, обгрунтовано та не доведено належними і допустимими доказами факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Зважаючи на викладене, суд прийшов до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного вище, дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП суд прийшов до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 33, 245, 251, 252, 256, 291, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Об`єднати в одне провадження справи №276/403/23, №276/404/23 про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130, статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Об`єднаній справі відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130, статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення присвоїти номер 276/403/23.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130, статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області.

Повний текст постанови складено 20.04.2023 року.

Суддя: Д.О. Бобер