"21" квітня 2023 р. Справа № 363/4288/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді - Рукас О.В.,

за участю секретаря судових засідань - Онопрієнка І.О.;

прокурора - Потюменко Ю.Ю.;

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника адвоката - Павленка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вишгород, Київської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 за ч.1, ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

08 грудня 2022 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшло 16 справ про адміністративне правопорушення (номера справ відповідно: № 363/4288/22, № 363/4289/22, № 363/4290/22, № 363/4291/22, № 363/4292/22, № 363/4293/22, № 363/4294/22, № 363/4295/22, № 363/4296/22, № 363/4297/22, № 363/4298/22, № 363/4299/22, № 363/4300/22, № 363/4301/22, № 363/4302/22, № 363/4303/22) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі визначено суддю Рукас О.В.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 19 грудня 2022 року вищезазначені справи на підставі положень ч. 2 ст. 36 КУпАП були об`єднанні в єдине провадження з присвоєнням їм єдиного номеру - 363/4288/22. У цій же постанові судом викладено короткий зміст всіх протоколів про адміністративне правопорушення, складених відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, зміст протоколів про адміністративне правопорушення, складених відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 172-7 КУпАП, було оголошено судом у судовому засіданні у присутності всіх учасників судового розгляду. Внаслідок цього суд вбачає за доцільне обмежитись викладенням короткого змісту складених протоколів, що буде зроблено безпосередньо під час вирішення питання про наявність ознак адміністративного правопорушення, відносно якого було складено відповідний протокол.

У судове засідання з`явилася особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 . Будуючи повідомленим про його права та обов`язки, ОСОБА_1 пояснив суду, що не погоджується зі складеними відносно нього протоколами про адміністративні правопорушення, оскільки в його діях відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

На додаток до цього ОСОБА_1 пояснив, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, повинна бути встановлена сукупність фактів та обставин, які свідчать про існування у особи приватного інтересу, що має конкретний, деталізований та чітко виражений характер, свідчать про існування суперечності між цим приватним інтересом та службовими чи посадовими повноваженнями, внаслідок чого приватний інтерес безпосередньо впливає (вплинув) на рівень об`єктивності та неупередженості при прийняття відповідного рішення; а також має бути встановлено, що особа, маючи приватний інтерес, який вступає у суперечність з інтересами службових чи посадових повноважень, має повноваження на прийняття відповідного рішення, що було прийнято в умовах реального конфлікту інтересів, який у свою чергу вплинув на об`єктивність та неупередженість особи під час прийняття відповідного рішення.

ОСОБА_1 пояснив суду, що не заперечує проти того факту, що він є директором КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, в якому на посаді прибиральниці територій працює його мати ОСОБА_2 . Крім того, ОСОБА_1 не заперечував факт преміювання, виплати одноразових допомог ОСОБА_2 , але відповідні заохочення призначалися всім працівникам підприємства у відповідності до внутрішньо-локальних нормативних актів підприємства. Внутрішній порядок преміювання, як пояснив ОСОБА_1 , передбачає подання йому керівниками відповідних структурних підрозділів службових записок щодо здійснення преміювання окремих працівників, на підставі яких ОСОБА_1 , як директор підприємства, видає наказ щодо здійснення преміювання. При цьому, як зазначив ОСОБА_1 , він як директор підприємства фактично лише затверджує відповідні службові записки керівників структурних підрозділів, оскільки у нього відсутні повноваження, які б дозволяли не здійснювати преміювання на підставі службових записок або здійснити преміювання в інших розмірах, ніж визначені у службових записках. На основі цього ОСОБА_1 зазначив, що у нього відсутні дискреційні повноваження, оскільки формально та фактично він не визнає ані розміри для преміювання, ані підстави, оскільки це здійснюється іншими уповноваженими особами, що подають на його затвердження службові записки.

Зважаючи на це, враховуючи, що його дії повністю відповідали вимогам внутрішніх нормативних актів підприємства, а також враховуючи те, що він просто видає наказ про преміювання на підставі службових записок керівників структурних підрозділів, ОСОБА_1 зазначив, що у нього був відсутній реальний конфлікт інтересів, а відповідно всі рішення приймалися не в умовах реального конфлікту інтересів, а тому в його діях відсутні ознаки складів адміністративного правопорушення, передбачених відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. На підтвердження своїх пояснень ОСОБА_1 також надав письмові пояснення з відповідними додатками, що наявні у матеріалах справи.

Захисник - адвокат Павленко О.В. надав до суду свою правову позицію щодо відсутності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Сторона захисту зазначає, що у ОСОБА_1 був відсутній реальний конфлікт інтересів, що виключає наявність у його діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, оскільки останнім встановлюється відповідальність виключно за неповідомлення про виникнення та діяння в умовах реального, а не потенційного конфлікту інтересів. Крім того, захисник Павленко О.В. пояснив, що у ОСОБА_1 як директора підприємства відсутні повноваження щодо незатвердження службових записок про преміювання, які подаються керівниками структурних підрозділів, або визначення премії в іншому розмірі, ніж визначається у службовій записці. Тобто, у ОСОБА_1 відсутні дискреційні повноваження, на які суперечність між приватним інтересом та службовими обов`язковими вплинула б у спосіб, що призвело б до прийняття необ`єктивного та упередженого рішення. Враховуючи це, зважаючи, що у матеріалах справи не доведено наявність у ОСОБА_1 конкретизованого, деталізованого та явно вираженого приватного інтересу, а також ті обставини, що наявний конфлікт інтересів вплинув на об`єктивність та неупередженість рішення, яке взагалі приймається ним за відсутності дискреційних повноважень, то просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю у діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Прокурор у судовому засіданні надала свій висновок з питань, які виникли при розгляді справи № 363/4288/22, та відповідні письмові пояснення, які наявні у матеріалах справи. У зазначеному документі та у своїх поясненнях прокурор зробила висновки, що у ситуації, коли в підпорядкуванні керівників чи інших посадових осіб працюють близькі особи, завжди існує потенційний конфлікт інтересів, який переростає в реальний у ситуації, коли посадова особа (керівник підприємства) постає перед проблемою застосування (реалізації) своїх дискреційних повноважень щодо близької особи, яка перебуває у його підпорядкуванні.

Посилаючись на антикорупційне законодавство, акти Комітету Міністрів Ради Європи, внутрішньо-локальні акти КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР, прокурор зазначила, що ОСОБА_1 , будуючи посадовою особою юридичної особи публічного права наділений дискреційними та виключними повноваженнями щодо вирішення питання заохочення всіх працівників вказаного підприємства. Зважаючи на це, у ситуації, коли керівники структурних підрозділів подавали ОСОБА_1 як директору підприємства подання, щодо преміювання працівників, серед яких була його мати - ОСОБА_2 , у самого ОСОБА_1 виникав реальний конфлікт інтересів як суперечність між його приватним інтересом щодо його близької особи (мати) та службовими повноваженнями, що призвело до впливу на об`єктивність та неупередженість при прийняття відповідних рішень. Отже, ОСОБА_1 , приймаючи відповідні накази, перебував в умовах реального конфлікту інтересів і у відповідності до вимог чинного законодавства не повідомив уповноважений орган про виникнення у нього реального конфлікту інтересів. На додаток до цього, перебуваючи в умовах реального конфлікту інтересів, ОСОБА_1 прийняв рішення про преміювання, чим прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів. Таким чином прокурор наголошувала на тому, що у діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

У ч. 1 ст. 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції» встановлюється, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані, зокрема, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Невиконання зазначеного обов`язку, його неналежне або несвоєчасне виконання є діянням, що містить ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

У свою чергу у ч. 2 ст. 172-7 КУпАП встановлюється адміністративна відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у п. 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані, зокрема, не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Невиконання зазначеного обов`язку або його неналежне виконання є діянням, що містить ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

При цьому аналіз ч. 1 Примітки до ст. 172-7 КУпАП дає можливість зробити висновок, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП має спеціального суб`єкта - суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції".

Зі змісту п. 2 ч. 1 ст. 3 вищезазначеного Закону випливає, що вимоги законодавства про запобігання корупції поширюються на осіб, які прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції».

У матеріалах справи наявна копія Статуту КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, затверджений Рішенням Вишгородської міської ради № 10/2 від 28.04.2016 року, у п.1.2, 1.3, 1.8 якого зазначається, що КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради є суб`єктом господарювання, створеним у формі комунального унітарного підприємства. Зазначене підприємство є юридичною особою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки, печатки та штампи зі своєю назвою. КП «Благоустрій-Вишгород» належить до комунальної власності територіальної громади м. Вишгорода, підпорядковане та підзвітне Вишгородській міській раді, знаходиться в управлінні виконавчого комітету Вишгородської міської ради.

При цьому у п. 1.1 вищезазначеного Статуту вказується, що КП «Благоустрій-Вишгород» створене на підставі рішення Вишгородської міської ради № 8/60.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 ЦКУ юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Враховуючи, що КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради є комунальною власністю територіальної громади м. Вишгорода, самостійним правовим суб?єктом права, наділеним повною правоздатністю та дієздатністю, всіма ознаками юридичної особи, що створена на підставі акту органу місцевого самоврядування (рішенням міської ради), то суд доходить до висновку, що КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради є юридичною особою публічного права.

У той же час у матеріалах справи наявний Контракт з керівником КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради від 30.04.2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 на підставі розпорядження виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 29.04.2016 року № 103 був призначений на посаду директора цього підприємства. Сам ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечував того факту, що займав посаду директора КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради на момент вчинення відповідних діянь, за фактами вчинення яких було складено спірні протоколи про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з цим суд звертає увагу, що чинне законодавство, особливо антикорупційне, містить наскрізне поняття посадової особи юридичної особи публічного права, зміст якої зводиться до особи, яка постійно або тимчасово чи за спеціальним дорученням обіймає посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими повноваженнями.

Організаційно-розпорядчі обов`язки - це обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

Адміністративно-господарські обов`язки - це обов`язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальних, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

При дослідженні п. 2.11 Контракту з керівником КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради від 30.04.2020 року судом встановлено, що керівник підприємства, посаду якого обіймає ОСОБА_1 , зокрема, має право користуватися правом розпорядження коштами підприємства, накладати на працівників стягнення відповідно до законодавства, а також в межах своєї компетенції видавати накази та інші акти, вказівки, обов`язкові для всіх підрозділів та працівників підприємства.

Отже, посада директора підприємства КП «Благоустрій-Вишгород», яку обіймає ОСОБА_1 , пов`язана як з організаційно-розпорядчими повноваженнями, так і з адміністративно-господарськими повноваженнями. Тому суд доходить до висновку, що ОСОБА_1 є посадовою особою юридичної особи публічного права, а отже є особою, щодо якої поширюються вимоги законодавства про запобігання корупції, а отже є суб`єктом адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Аналіз диспозиції ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП дає можливість встановити, що чинним законодавством передбачено відповідальність за вчинення наступних діянь:

1) неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів;

2) вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

При цьому відповідно до ч. 2 Примітки до ст. 172-7 КУпАП зазначається, що у цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Таким чином, у ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за: неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень (реальний конфлікт інтересів), а також за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах наявності у особи суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень чи вчинення певних дій.

Як вбачається з вищевикладених положень, об?єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, нерозривно пов`язана з таким елементом як приватний інтерес, його суперечність з службовими повноваженнями, внаслідок чого виникає реальний конфлікт інтересів. На додаток до цього, суд звертає увагу, що реальний конфлікт інтересів має бути чітко вираженим, конкретизованим та простежуватися на основі визначення того, який приватний інтерес переслідує особа у даному випадку та яким чином цей приватний інтерес вступає у суперечність з інтересами службами.

У свою чергу реальний конфлікт інтересів безпосередньо впливає на рівень об`єктивності та неупередженості особи при прийнятті рішень, вчиненні або невчиненні певних дій, що відносяться до її службових або представницьких повноважень. Тобто, реальний конфлікт інтересів перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з прийнятим рішенням, внаслідок чого останнє не може вважатися неупередженим та об`єктивним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» - приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Наявність приватного інтересу, його вступ у суперечність з службовими повноваженнями, інтересами служби та вплив на об`єктивність і неупередженість рішень, дій та бездіяльності у більшості випадків пов`язується саме з близькими особами осіб, щодо яких поширюються вимоги антикорупційного законодавства. При цьому близькими особами відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» є члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта.

Крім того, ознакою об`єктивної сторони зазначених правопорушень є саме реальний, а не потенційний конфлікт інтересів, тобто саме суперечність між приватним інтересом та службовими повноваженнями особами. Потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

На додаток до цього суд звертає увагу, що констатація наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, є можливою лише у тому випадку, коли реальний конфлікт інтересів впливає на реалізацію посадовою особою своїх дискреційних повноважень.

Право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд передбачає можливість його дискреції, тобто право вибору між декількома діями чи рішеннями, що однаково є правомірними та передбачені чинним законодавством.

Згідно позиції Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13.02.2018 у справі №361/7567/15-а, від 07.03.2018 у справі №569/15527/16-а, від 20.03.2018 у справа №461/2579/17, від 20.03.2018 у справі №820/4554/17, від 03.04.2018 у справі №569/16681/16-а та від 12.04.2018 справа №826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними повноваженнями є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

На додаток до цього у Постанові КАС ВС від 22.12.2018 року у справі № 804/1469/17 (провадження № К/9901/43891/18) зазначається, що «на законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким».

Наявність дискреції (розсуду) посадової особи є визначальною та необхідною умовою для вирішення питання про наявність у її діях реального конфлікту інтересів, адже у випадку, коли особа у відповідності до імперативних вимог чинного законодавства має діяти у чітко визначений спосіб, чітко визначених межах та формі або повинна утримуватися від певних дій і в неї немає жодного власного розсуду стосовно виду та характеру можливого рішення, дій чи бездіяльності, то в такому випадку реальний конфлікт інтересів не впливає на об?єктивність та неупередженість рішень, дій чи бездіяльності посадової особи, оскільки остання позбавлена будь-якої можливості діяти в будь-який інший спосіб, ніж написано у законі. Отже, наявність дискреційних повноважень є необхідною передумовою вирішення питання про наявність у діях особи реального конфлікту інтересів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, можливе лише за сукупності умов:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Загальні висновки суду щодо обставин та фактів, які мають значення для розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 надав суду, зокрема, копію Наказу № 76-к від 03.09.2020 року про прийняття на роботу прибиральника територій ОСОБА_2 . Тим самим ОСОБА_1 підтвердив той факт, що його мати, ОСОБА_2 , працює у КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР та обіймає посаду прибиральника територій.

Таким чином, наявна ситуація, коли директор підприємства, маючи організаційно-розпорядчі обов`язки щодо всіх працівників підприємства, у тому числі в аспекті призначення на роботу, звільнення, встановлення та призначення заохочень, приймає на роботу особу, що відповідно до положень антикорупційного законодавства належить до переліку близьких осіб посадової особи юридичної особи публічного права.

На основі цього суд доходить до висновку про наявність у ОСОБА_1 приватного інтересу, а саме майнового інтересу, який полягає у прагненні забезпечити найкращі інтереси своєї матері, її фінансове благополуччя та життєву стабільність, працевлаштування і наявність роботи з найчастішим отриманням найвищих винагород за її виконання, отримання матір`ю винагород, що будуть достатніми для забезпечення будь-яких її потреб та бажань, а також немайнового інтересу, що полягає у прагненні піклування відносно своєї матері, що зумовлено природним та розумним почуттям обов`язку перед особою, яка його виховувала, піклувалася про нього та забезпечувала всім необхідним протягом певного етапу життя.

Отже, у ОСОБА_1 у зв`язку з призначенням матері на посаду виникає приватний інтерес відносно неї, тобто майновий та немайновий інтерес, зумовлений стійкими та близькими сімейними стосунками з особою, яка є його матір`ю.

Сам по собі факт призначення директором підприємства на роботу своєї близької особи, коли вона безпосередньо підпорядковується керівнику структурного підрозділу, будуючи при цьому підконтрольною та підзвітною керівнику підприємства, не утворює реального конфлікту інтересу, оскільки на даному етапі відсутня суперечність між приватним інтересом особи та її службовими повноваженнями. У такому випадку має місце потенційний конфлікт інтересів, коли особа вже має приватний інтерес, але він ще не вплинув, а тільки може вплинути на об`єктивність та неупередженість майбутнього рішення.

При цьому суд звертає увагу, що факт безпосереднього підпорядкування близької особи-працівника керівнику структурного підрозділу, а не керівнику підприємства, не виключає можливості встановлення існування у керівника підприємства приватного інтересу, що може вступати у суперечність зі службовими повноваженнями, оскільки будь-яка особа трудового колективу, будучи безпосередньо відповідальною та підконтрольною керівнику структурного підрозділу, так чи інакше є підконтрольною, підзвітною та відповідальною і перед керівником підприємства, який наділений відносно неї організаційно-розпорядчими повноваженнями щодо неї (прийняття на роботу, звільнення тощо).

Вищезазначені висновки підтверджуються і матеріалами справи. Зокрема, у п. 3.12.3 Статуту КП «Благоустрій-Вишгород» зазначається, що саме і тільки директор цього комунального підприємства, яким є ОСОБА_1 , приймає на роботу, звільняє, заохочує працівників підприємства та накладає стягнення. Таким чином, мати ОСОБА_1 , хоча і безпосередньо підпорядковується керівнику структурного підрозділу, у той же час остаточно підзвітна та відповідальна і перед самим ОСОБА_1 , який наділений виключним правом вирішення питання її заохочення, накладення на неї стягнення чи звільнення її з займаної посади.

Реальний конфлікт інтересів виникає у той момент, коли директор підприємства у відповідності до своїх дискреційних організаційно-розпорядчих повноважень має прийняти певне рішення відносно цієї близької особи (вирішити питання про преміювання, застосування стягнення тощо), тобто на основі власного розсуду застосувати власні службові повноваження відносно цієї близької особи. Саме у цей момент виникає реальний конфлікт інтересів, про виникнення якого керівник підприємства має повідомити відповідний орган. Неповідомлення про його виникнення протягом одного робочого дня є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, а прийняття рішення за таких умов є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Судом встановлено, що відповідно до п. 1.4 Контракту з керівником КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради від 30.04.2020 року, що був укладений з ОСОБА_1 як безпосереднім керівником такого підприємства, зазначається, що керівник діє на засадах єдиноначальності. Отже, ОСОБА_1 є уповноваженою особою КП «Благоустрій-Вишгород», що в межах наданих йому повноважень здійснює самостійне, самоініціативне та відповідальне управління підприємством. Самостійність та самоініціативність при управлінні комунальним підприємством передбачає можливість самостійного прийняття остаточних рішень, що не підлягають оскарженню та перегляду, будучи при цьому обов`язковими для інших осіб, зокрема, членів трудового колективу.

Відповідно до п. 2.11 вищезазначеного контракту встановлюється, що керівник підприємства ( ОСОБА_1 ) має право, зокрема, користуватися правом розпорядження коштами підприємства, а також накладати на працівників стягнення відповідно до чинного законодавства.

На додаток до цього у п. 3.12 Статуту КП «Благоустрій-Вишгород» зазначається, що відповідно до своєї компетенції керівник-директор підприємства ( ОСОБА_1 ) приймає на роботу, звільняє, заохочує працівників підприємства і накладає стягнення (п. 3.12.3), а також у межах своєї компетенції видає накази, що стосуються діяльності підприємства (п. 3.12.4).

Діяльність комунального підприємства є багатоплановою та може стосуватися різних сфер господарювання, однак діяльність кожного підприємства так чи інакше пов`язана з кадровою діяльністю та кадровою політикою, що у своїй сукупності зумовлюють правове обслуговування та ведення прийняття і звільнення осіб з роботи, забезпечення виконання ними трудової дисципліни за рахунок накладення стягнень чи застосування заохочень.

Оскільки кадрова діяльність є складовою частиною діяльності і КП «Вишгород-Благоустрій», то у відповідності до вищезазначених положень суд приходить до висновку, що виключно ОСОБА_1 надано право приймати, звільняти з роботи та сприяти забезпеченню трудової дисципліни за рахунок застосування стягнень та заохочень щодо всіх працівників підприємства. На вирішення відповідних питань, як таких, що стосуються діяльності підприємства, ОСОБА_1 видає накази, зокрема, якими здійснюється прийняття на роботу, звільнення з неї, а також застосовуються заохочення щодо працівників підприємства.

На додаток до вищезазначених висновків суд звертає увагу, що кадрова діяльність КП «Благоустрій-Вишгород» безпосередньо пов`язана з соціальною та економічною діяльністю підприємства.

У той же час у п. 5.3 Статуту КП «Благоустрій-Вишгород» зазначається, що в питаннях соціальної та економічної діяльності керівник підприємства ( ОСОБА_1 ) самостійно встановлює форми, системи та розмір оплати праці, а також інші види доходів працівників згідно із чинним законодавством.

Отже, у внутрішньо-локальних актах підприємства зазначається, що питання соціальної, економічної та кадрової (прийняття, звільнення з роботи, здійснення заохочень, встановлення розміру оплати праці) діяльності підприємства є виключною сферою повноважень директора підприємства ( ОСОБА_1 ), який, будучи єдиноначальником самого підприємства, самостійно, самоініціативно приймає накази з відповідних питань відповідної сфери діяльності підприємства, що не переглядаються та не затверджуються, не візуються будь-якими іншими особами, у тому числі колегіальними органами.

Захисником було надано суду копії колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР на 2022-2024 роки, що наразі діє на підприємстві, а також копію такого ж самого колективного договору, але на 2018-2021 роки.

При дослідженні зазначених договорів судом встановлено, що у його п. 1.1. під терміном Адміністрація, що використовується протягом всього тексту цих договорів, мається на увазі саме його директор ОСОБА_1 , який діє від імені власника (Вишгородської міської ради).

У зв`язку з цим суд звертає увагу, що відповідно до п. 2.1 Колективного договору зазначається, що управління КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР є виключним правом Адміністрації.

Зазначене положення логічно та системно узгоджується з положеннями Контракту ОСОБА_1 та Статутом самого підприємства, в яких так само закріплено єдиноначальність та виключність повноважень ОСОБА_1 щодо управління діяльністю самого підприємства.

Оскільки управління підприємством, зокрема, передбачає прийняття певних рішень з певних питань, що виникають під час діяльності підприємства, то у дусі вищенаведених висновків суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , як директор та адміністрація КП «Благоустрій-Вишгород» наділений виключним правом щодо здійснення управління цим підприємством, що полягає у можливості єдиноначального прийняття рішень з питань, що виникають під час діяльності такого підприємства, у тому числі його кадрової, економічної та соціальної діяльності. Отже, ОСОБА_1 наділений виключним повноваженням приймати рішення щодо кадрової діяльності підприємства, оскільки це є невід`ємною складовою управління самим підприємством.

На підтвердження цього суд звертає увагу, що відповідно до п. 3.10 Колективного договору адміністрація (під якою відповідно до п. 1.1 цього ж договору розуміється ОСОБА_1 ) самостійно встановлює форми, системи і розміри додаткової заробітної плати у вигляді доплат і надбавок до посадових окладів індивідуально у кожному випадку, відповідно до кваліфікації, складності, умов та обсягів виконуваної роботи, а також преміювання своїх працівників за результатами трудових досягнень у роботі, згідно з чинним законодавством та цим Договором.

Отже, внутрішньо-локальними актами у сукупності закріплено саме самостійність та єдиноначальність адміністрації в особі ОСОБА_1 вирішувати питання про заохочення працівників як кадрової діяльності підприємства, що є складовою частиною здійснення управління ним. При цьому суд звертає увагу, що це право закріплено саме за ОСОБА_1 , а не керівниками структурних підрозділів.

Судом також досліджено надані Положення про одноразову винагороду за підсумками роботи за рік працівників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР, Положення про преміювання робітників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР, Положення про одноразові заохочення працівників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР та інші внутрішньо-локальні акти підприємства, на підставі яких ОСОБА_1 приймалися спірні Накази щодо преміювання працівників підприємства.

Визначальним при аналізі зазначених положень є те, що показники преміювання визначаються «керівництвом», а директор підприємства затверджує показники такого преміювання. У той же час ані колективний договір, ані ці положення не містять визначення того, що мається на увазі під «керівництвом», яке визначає показники преміювання у встановленому порядку.

Одночасно з цим у п. 3.10 Колективного договору зазначається, що адміністрація самостійно здійснює преміювання своїх працівників згідно з чинним законодавством та цим Договором.

У зв`язку з цим суд звертає увагу, що Додатки до договору є його невід`ємною частиною, оскільки приймаються та розробляються у більшості випадків на виконання самого договору, будучи його доповненням та реалізацію. У цей же час зазначені вище положення про преміювання та одноразові грошові виплати є додатками до Колективного договору, а відповідно його невід`ємною частиною, а тому мають тлумачитися і застосовуватися в одному дусі та сенсі з самим колективним договором.

Враховуючи, що локальними актами вищого рівня (Контрактом, Статутом, колективним договором) встановлюється єдиноначальне, самостійне та виключне право саме адміністрації ( ОСОБА_1 ) здійснювати управління діяльністю підприємства, у тому числі з кадрових питань, шляхом прийняття відповідних наказів, то суд приходить до висновку, що остаточне визначення показників преміювання, а також їх безпосереднє затвердження здійснюється саме ОСОБА_1 як єдиною уповноваженою особою, що може здійснювати управління кадровою діяльністю підприємства шляхом видачі наказів.

На додаток до цього суд звертає увагу, що відповідно до п. 7 Положення про преміювання робітників, що є додатком № 8 до колективного договору, встановлюється, що робітникам, які тільки прийняті на роботу, премія за відпрацьований час в першому місяці роботи може бути виплачена за розсудом директора.

При цьому зазначене положення слід розуміти не як таке, що дає право ОСОБА_1 вирішувати питання виплати премії лише відносно працівників, які тільки прийняті на роботу, а як підтвердження того, що ОСОБА_1 , який має дискреційне право на призначення премій з урахуванням наявності загальних підстав (за підсумками роботи, фактично відпрацьованого часу), має можливість призначити премію і тим працівникам, які за підсумками роботи в силу нетривалого часу роботи ще не мають достатньої правової підстави для цього.

У Постанові КАС ВС від 15.12.2021 року у справі № 1840/2970/18 (п. 42) було зроблено висновок, що преміювання та встановлення відповідних надбавок проводиться у межах наявного фонду оплати праці та належить до дискреційних повноважень роботодавця. Крім того, право встановлення надбавок та премій належить саме до варіативних дискреційних повноважень, в силу яких, роботодавець вільний у виборі в межах затвердженого кошторису встановлювати їх або не встановлювати.

Зазначена позиція логічно узгоджується з обставинами справи, які були встановлені судом. Так, хоча мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 перебуває у безпосередньому підпорядкуванні керівника структурного підрозділу, що здійснює контроль за її діяльністю, у той же час вона залишається підконтрольною та підзвітною саме директору підприємства, яким є ОСОБА_1 . При цьому саме директор, а не керівник структурного підрозділу, є роботодавцем у даному випадку, що, зокрема, підтверджується тим, що саме ОСОБА_1 видає накази про призначення на роботу та звільнення з роботи. Оскільки правом визначення та призначення премій наділений лише роботодавець, яким у даному випадку є ОСОБА_1 , то відповідно він, як роботодавець, наділений і дискреційними повноваженнями щодо здійснення преміювання в усіх його особливостях (визначення розміру, призначення премій, їх позбавлення тощо).

У судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка працює у КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР на посаді майстра служби з травня 2016 року та є керівником структурного підрозділу, у підпорядкуванні якого знаходяться прибиральники територій, у тому числі ОСОБА_2 , яка є матір`ю ОСОБА_1 . Будучи повідомленою про її права та обов`язки, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приведеною під присягу ОСОБА_3 надала показання наступного змісту: ОСОБА_2 дійсно працює прибиральником територій приблизно 2 роки з вересня 2020 року та є підлеглою ОСОБА_3 . Як пояснила ОСОБА_3 , вона, як керівник структурного підрозділу, що відповідає за комплексне обслуговування територій, у тому числі їх прибирання, не тільки контролює діяльність працівників, але і оцінює її якість, ефективність, своєчасність та правильність. На основі цієї оцінки та у відповідності до внутрішньо-локальних актів підприємства ОСОБА_3 визначає доцільність заохочення тих чи інших працівників в залежності від результатів їх діяльності та з метою підвищення морального стимулювання до ще ефективнішої праці. З цією метою в КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР здійснюється преміювання працівників, у тому числі прибиральників територій. Як зазначила ОСОБА_3 , процес преміювання передбачає першочергове її звернення, як керівника структурного підрозділу, до головного бухгалтера - ОСОБА_4 , з метою визначення можливості здійснення преміювання працівників взагалі та наявності коштів підприємства для цих цілей. Головний бухгалтер надає відповідь щодо наявності можливості та розміру коштів, в межах якого може здійснюватися преміювання. На основі цього та в межах погодженої суми ОСОБА_3 визначає перелік працівників, які підлягають преміюванню, а також розмір премії. При цьому до службової записки можуть включатися не всі працівники. Перелік працівників, які підлягають включенню до службової записки визначається самою ОСОБА_3 . Зазначені показники вносяться нею до службової записки, як документа, що передбачений Положенням про преміювання працівників підприємства, яка у подальшому йде на погодження до головного бухгалтера та голови ради трудового колективу - ОСОБА_5 , які візують зазначений документ. Після погодження зазначеними особами ОСОБА_3 подає зазначену службову записку директору підприємства - ОСОБА_1 , який її розглядає та виносить відповідний наказ про преміювання працівників. При цьому ОСОБА_3 зазначила, що сам ОСОБА_1 не може ані прибрати працівників з службової записки, ані змінити розмір преміювання, ані відмовити у її затвердженні.

У той же час під час допиту свідка прокурором, ОСОБА_3 пояснила, що в її посадовій інструкції дійсно відсутні повноваження щодо здійснення преміювання працівників підприємства, а тому вона лише подає директору підприємства пропозиції щодо преміювання, зміст яких викладається у службових записках.

Таким чином, ОСОБА_3 зазначила, що службова записка є пропозицією-повідомленням директору підприємства щодо можливості здійснення преміювання працівників за результати їх діяльності, оскільки директор підприємства не може безпосередньо спостерігати за діяльністю кожного працівника, оцінювати її якість та ефективність, а тому і здійснити преміювання.

У судовому засіданні також було допитано свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка працює головною ради трудового колективу у КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР з 03.07.2017 року. Будучи повідомленою про її права та обов`язки, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приведеною під присягу, ОСОБА_5 надала пояснення щодо порядку преміювання працівників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР, які повністю збігаються з покаранням свідка ОСОБА_3 . При цьому ОСОБА_5 пояснила, що вона складає службові записки про преміювання абсолютно всіх працівників лише до певних значимих дат, зокрема, професійних свят. За результатами роботи працівників службові записки щодо преміювання складаються керівниками структурних підрозділів, які у подальшому подаються ОСОБА_5 та головному бухгалтеру на затвердження. При цьому ОСОБА_5 лише перевіряє правильність оформлення службової записки, щоб були вказані всі необхідні відомості, тобто встановлює відповідність службових записок формальним вимогам. У подальшому ці службові записки направляються до директора підприємства - ОСОБА_1 , який їх затверджує своїм наказом. При цьому сам директор не може змінювати показники преміювання, змінювати людей, які підлягають преміюванню чи будь-яким іншим чином, крім прийняття наказу, брати участь у преміюванні працівників. ОСОБА_5 пояснила, що це пов`язано з тим, що тільки керівники структурних підрозділів оцінюють та можуть оцінити діяльність працівників, а директор підприємства цього не здійснює, а тому не може визначити конкретні розміри преміювання. Також на запитання суду ОСОБА_5 пояснила, що їй не відомо фактів впливу ОСОБА_1 на визначення розміру премій.

У судовому засіданні також було допитано свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка працювала головним бухгалтером у КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР з 01.07.2016 року по 31.08.2022 року, наразі обіймає посаду виконуючого обов`язки директора підприємства. Будучи повідомленою про її права та обов`язки, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приведеною під присягу, ОСОБА_4 роз`яснила порядок преміювання працівників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР, що повністю відповідає тому порядку, який був описаний свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . На додаток до цього, ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_1 як директор підприємства лише затверджує показники преміювання, які зазначаються у службовій записці, що формується керівниками структурних підрозділів на основі особистої оцінки результатів діяльності підпорядкованих працівників. При цьому під час допиту свідка прокурором, ОСОБА_4 пояснила, що службова записка не є підставою ані для нарахування працівнику премії, ані для її виплати останньому, оскільки лише наказ директора підприємства є підставою для нарахування та виплати премії. У той же час наказом затверджуються премії, а не визначається його конкретний розмір, внаслідок чого ОСОБА_4 також не відомі факти впливу ОСОБА_1 на розміри преміювання працівників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР.

На основі наданих свідками показань судом встановлено, що безпосередню оцінку діяльності працівників здійснюють дійсно керівники структурних підрозділів, які і складають службові записки, що з погодженнями головного бухгалтера та голови ради трудового колективу, направляються до директора підприємства. При цьому сама по собі службова записка керівників структурних підрозділів є лише пропозицією щодо здійснення преміювання, а також результатом особистого спостереження керівників структурних підрозділів за ефективністю та якістю роботи підлеглих працівників. Премія не може бути нарахована, а тим більше не може бути виплачена на підставі службової записки. Сам же директор підприємства видає окремий наказ про преміювання, який і є підставою не тільки для нарахування премії працівникам, але і для виплати такої премії у розмірі, що зазначається саме у наказі директора підприємства, та працівникам, що зазначаються у цьому ж наказі.

На основі показань свідків, а також наявних у матеріалах справи Положення про преміювання робітників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР від 12.11.2018 року № 216, Положення про преміювання керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР за результатами господарської діяльності від 12.11.2018 року № 216, Контракту з керівником КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР від 30.04.2020 року, Статуту КП «Благоустрій-Вишгород» судом також встановлено, що ОСОБА_1 як директор цього підприємства наділений виключними повноваженнями щодо вирішення кадрових питань, які стосуються прийняття та звільнення з роботи, застосування до всіх працівників підприємства стягнень та заохочень у відповідності до внутрішніх локальних нормативних актів. Реалізація цього повноваження здійснюється шляхом видачі наказу, що є також виключним повноваженням ОСОБА_1 як директора підприємства.

При цьому при дослідженні зазначених положень про преміювання судом встановлено, що розмір премії встановлюється керівниками структурних підрозділів КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР, після чого зазначені розмірі передаються на розгляд ОСОБА_1 як директору підприємству, який після їх розгляду вирішує питання щодо затвердження конкретних показників преміювання. Саме ОСОБА_1 , як директор підприємства, є уповноваженою особою, що видає накази про преміювання працівників підприємства на основі відповідних подань керівників структурних підрозділів і саме ОСОБА_1 , будуючи особою, що має право розпоряджатися коштами підприємства, вирішує питання доцільності виплати премії в межах фонду економії заробітної плати.

Зазначений висновок підтверджується, зокрема, і положенням Посадової інструкції майстра служби від 02.01.2018 року. У п. 1.3 цієї Посадової інструкції зазначається, що майстер служби впорядкування територій відноситься до категорії «Керівники». У той же час суд звертає увагу, що зазначене положення не зводиться до того, що майстер служби впорядкування територій наділяється такими ж самими повноваженнями, що і керівник підприємства. Це обумовлено тим, що чинне законодавство передбачає розподіл посад на певні категорії, ранги, рівні, у тому числі таким чином, що в межах певної категорії можуть бути посади різного рівня чи рангу. Внаслідок цього під категорію «керівників» підпадає велика кількість посад, наділених організаційно-розпорядчими функціями. При цьому такими посадами можуть бути як керівники підприємств, так і керівники структурних підрозділів, що є керівниками проміжного рівня (структурних підрозділів). У той же час зазначена посадова інструкція не містить жодного положення, з якого вбачалося б наявність у цієї посадової особи повноваження щодо здійснення преміювання працівників, застосування до них стягнень та заохочень. Це узгоджується з викладеними судом висновками щодо того, що саме ОСОБА_1 має виключні та єдиноначальні повноваження щодо управління діяльністю підприємства, у тому числі соціально-економічною, кадровою, шляхом видачі відповідних наказів, а також що, саме ОСОБА_1 є роботодавцем, який призначає, звільняє працівників, застосовує стягнення та заохочення щодо них.

Положенням про преміювання працівників КП «Благоустрій-Вишгород» дійсно передбачено можливість подачі службових записок, але це пов`язано з особливістю та призначенням керівників структурних підрозділів. Керівник підприємства на переконання суду дійсно не може оцінювати та контролювати роботу кожного працівника, особливо, коли останніх дуже багато, а організаційна структура підприємства передбачає наявність кількох структурних підрозділів. У зв`язку з цим є посадові особи-керівники проміжного рівня, які допомагають керівнику підприємства у виконанні його повноважень та відповідають за контроль над конкретними працівниками, у тому числі здійснюють оцінку їх діяльності. Такі ж керівники структурних підрозділів забезпечують і доведення до відома керівника підприємства результати діяльності працівників та можливість здійснення їх преміювання, на основі чого керівник підприємства вже вирішує відповідні питання преміювання, заохочення, що є його виключними повноваженнями як роботодавця. Аналогічні висновки сумісні і з обставинами даної справи про адміністративне правопорушення.

Аналіз вищенаведених положень дає можливість суду також зробити висновок, що саме і тільки ОСОБА_1 як директор підприємства видає накази про преміювання, в яких визначається конкретний працівник та конкретний розмір премії, що підлягає до виплати останньому. Накази ОСОБА_1 щодо преміювання виносяться ним на особистий розсуд, в межах фонду економії заробітної плати, зважаючи на ефективність та доцільність витрачення коштів підприємства, на розпорядження якими має право ОСОБА_1 . Накази щодо преміювання жодною посадовою особою не перевіряються, не затверджуються.

При цьому сам зміст службової записки підтверджує висновки суду щодо виключних повноважень ОСОБА_1 щодо призначення премій та інших заохочень всім працівникам підприємства, оскільки в таких службових записках керівники структурних підрозділів саме просять ОСОБА_1 , як директора підприємства, призначити та виплатити премії, а не здійснити призначення та виплату премії безпосередньо. Тобто, зазначені службові записки не вимагають від ОСОБА_1 обов`язково здійснити призначення та виплату премії, оскільки за ним, як розпорядником коштів підприємства, залишається можливість розсуду (дискреції) щодо призначення або не призначення премії. При цьому як наказ про призначення премії, так і відмова в призначенні премії буде вважатися рішенням, що входить в межі повноважень ОСОБА_1 .

При цьому суд відхиляє доводи сторони захисту щодо того, що ОСОБА_1 здійснює лише візування (погодження) службових записок. Загальноприйнятим є розуміння візування документа як процес узгодження компетентною особою проекту документа, складеного іншим структурним підрозділом чи установою, що потребує відповідного узгодження. Процес погодження передбачає проставлення такою особою візи на проекті документа, що у подальшому вводиться в дію у встановленому порядку. Візування не передбачає прийняття окремого документа затверджувального характеру. Тобто, за таких умов, ОСОБА_1 мав би ставити підпис (візу) на службовій записці, яка у подальшому була б підставою для нарахування та виплати премії працівникам. Однак ОСОБА_1 , на відміну від головного бухгалтера та голови ради трудового колективу, не ставить свою візу на службових записках, а видає наказ про преміювання, видання якого є його дискреційним повноваженням. Таким чином це суперечить самій сутності візування та погодження. Тим більше в самому наказі ОСОБА_1 взагалі не посилається на службову записку, яка надійшла до нього, а зазначає, що преміювання здійснюється на підставі внутрішньо-локальних актів підприємства, які, як уже було встановлено судом, закріплюють за ОСОБА_1 дискреційні, єдиноначальні та виключні повноваження щодо управління кадровою діяльністю підприємства, у тому числі здійснення заохочення. Тим більше судом встановлено, що службова записка не є документом, на відміну від наказу директора, на підставі якого буде здійснюватися нарахування та виплата премії працівнику.

На додаток до цього суд звертає увагу, що така позиція сторони захисту суперечить положенням Статуту підприємства, який, як вже встановлює, закріплює, що виключним розпорядником коштів підприємства, у тому числі на виплату заохочень, є саме директор. Якби директор лише погоджував службові записки, а не приймав самостійного рішення, то виходило б, що розпорядження коштами підприємства здійснюється керівниками структурних підрозділів, що складають службові записки, а не ОСОБА_1 , який, як директор, єдиноначально та остаточно визначає можливість здійснення преміювання працівника, зважаючи на те, що відповідальність за розпорядження коштами підприємства лежить саме на директорі підприємства.

Зважаючи на вищевикладене, а також те, що ОСОБА_1 є єдиною особою, що має виключні повноваження щодо здійснення преміювання працівників підприємства в межах фонду економії заробітної плати, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 наділений дискреційними повноваженнями стосовно призначення та виплати всіх видів заохочення всім працівникам підприємства, його наказ є виключною та єдиною підставою для здійснення нарахування та виплати відповідних заохочувальних виплат.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_1 не має дискреційних повноважень, суд відхиляє, оскільки це спростовується наявними матеріалами справи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 не затверджує службові записки керівників структурних підрозділів, не візує їх та просто підписує, а приймає самостійний наказ, що є його правом, в якому визначаються підстави та розмір преміювання конкретного працівника. Отже, саме рішення ОСОБА_1 є підставою для виплати премії і саме його рішенням призначається премія, а не на підставі службової записки. Службова записка є підставою ініціювання питання преміювання та засвідчення наявності підстав для його здійснення, однак за відсутності рішення ОСОБА_1 , що є його правом, а не обов`язком, преміювання працівників не буде здійснюватися лише на одній службовій записці.

Той факт, що ОСОБА_1 постійно видає накази на підставі службових записок, не змінюючи показників преміювання, не перевіряючи їх обґрунтованість, а фактично копіюючи їх положення, свідчить не про відсутність дискреційних повноважень, а про відсутність наміру використання своїх дискреційних повноважень, перетворюючі останні на формальність та перекладаючи відповідальність за прийняття рішення на керівників структурних підрозділів.

За таких умов суд приходить до висновку, що, призначивши на роботу прибиральницею територій свою матір ОСОБА_2 , у ОСОБА_1 виник потенційний конфлікт інтересів, який полягав у виникненні приватного інтересу майнового та немайнового характеру, що полягав у прагненні піклування про близьку особу (власну матір), що міг вплинути у подальшому на об?єктивність та неупередженість рішень, прийнятих в межах його повноважень.

Після цього, коли на розгляд до ОСОБА_1 надходили службові записки, в якій керівник структурного підрозділу просив здійснити преміювання працівників КП «Благоустрій-Вишгород», серед яких була мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , у ОСОБА_1 виникав реальний конфлікт інтересів як суперечність між приватним інтересом та інтересами служби, які вимагали від нього в межах його дискреційних повноважень прийняття об`єктивного та безстороннього рішення щодо преміювання працівників, серед яких була його мати. Тобто, з фактом подання службової записки у ОСОБА_1 виникала службова необхідність застосування своїх дискреційних повноважень відносно своєї близької особи, що зумовлювало наявність реального конфлікту інтересів.

Оскільки ОСОБА_1 є єдиним уповноваженим суб`єктом, що має право та розсуд виносити накази про преміювання в межах фонду економії заробітної плати, зважаючи на доцільність та ефективність розпорядження коштами підприємства, то саме цей реальний конфлікт інтересів, який полягав у протиріччі між його приватним інтересом (піклування про близьку особу, забезпечення її майнового та морального добробуту та благополуччя) та службовими повноваженнями, у відповідності до яких він мав вирішити питання про преміювання працівників, серед яких була його мати, про благополуччя та добробут якої він піклується, вплинув на рівень об`єктивності та неупередженості подальшого рішення щодо преміювання працівників на підставі відповідних службових записок. Конкретна необ`єктивність та неупередженість рішень про преміювання вбачається судом в тому, що не зважаючи на те, що за штатним розписом підприємства передбачено 60 посад прибиральників територій служби впорядкування територій, які повністю зайняті працівниками, у наказах про преміювання завжди була ОСОБА_2 , з розміром премії, який інколи вирізнявся, у порівнянні з іншими окремими працівниками, що були включені до наказу. При цьому будь-якого конкретного обґрунтування та підтвердження саме таких показників преміювання матері ОСОБА_1 - ОСОБА_2 так і не було встановлено.

У той же час, як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 не звертався до виконавчого комітету Вишгородської міської ради як органу управління КП «Благоустрій-Вишгород» з повідомленням про виникнення у нього реального конфлікту інтересів.

На основі цього суд приходить до наступних висновків за результатами протоколів про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи № 363/4289/22 про адміністративне правопорушення, суд доходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, за фактом вчинення якого було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1213 від 07.12.2022 року, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 1213 від 07.12.2022 року, складений у присутності ОСОБА_1 та особисто ним підписаний; містить заперечення ОСОБА_1 , в якому він висловлює свою незгоду зі складеним протоколом;

- наказом «Про преміювання працівників за лютий 2021 року» від 22.02.2021 року № 28, з якого вбачається, що у відповідності до Положення про преміювання робітників КП «Благоустрій-Вишгород» (від 12.11.2018 року № 216) за сумлінну працю та особистий внесок у загальні результати роботи з прибирання снігу та снігових наметів у м. Вишгороді в межах фонду економії заробітної плати було премійовано прибиральників територій служби впорядкування територій КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, серед яких була ОСОБА_2 (розмір преміювання визначений у розмірі 1500 грн.);

- Листом Виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 2-28/1590 від 15.09.2022 року, з якого вбачається, що директор КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради ОСОБА_1 протягом 01.12.2020-01.04.2022 року не повідомляв про наявність у нього реального конфлікту інтересів;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.08.2022, в яких він підтверджує заняття посади директора КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, що передбачає наявність у нього адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих повноважень, а також факт видання Наказу № 28 від 22.02.2021 року, яким було здійснено преміювання прибиральників територій, у тому числі, його мати ОСОБА_2 ; зазначені письмові пояснення записані зі слів ОСОБА_1 вірно, особисто ним прочитані, а також містять додаткові власноручні пояснення ОСОБА_1 , в яких він зазначає, що підписуючи зазначений наказ не мав жодного корисливого наміру, у тому числі щодо безпідставної виплати премії своєї матері ОСОБА_2 ;

- контрактом з керівником КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради від 30.04.2020 року, з якого вбачається факт призначення ОСОБА_1 на посаду директора цього підприємства, а також наявність у нього посадових обов?язків щодо розпорядження коштами підприємства, накладення стягнень на працівників відповідно до законодавства, видавати накази та інші акти (п. 2.11 контракту);

- положенням про преміювання робітників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР від 12.11.2018 року № 216, у відповідності до якого було видано наказ «Про преміювання працівників за лютий 2021 року» від 22.02.2021 року № 28, з якого вбачається, що преміювання робітників проводиться за підсумками роботи за місяць, а розмір премії встановлюється керівництво (п.2), показники преміювання затверджуються директором КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР;

- положенням про преміювання керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР за результатами господарської діяльності від 12.11.2018 року № 216, з якого вбачається, що премія затверджується і виплачується на підставі наказу директора підприємства (п. 11);

- статутом КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР, з якого вбачається, що керівник-директор підприємства приймає на роботу, звільняє, заохочує працівників і накладає стягнення (п. 3.12.3), у межах компетенції видає накази, що стосуються діяльності підприємства (п. 3.12.4), розпоряджається коштами і майном підприємства (п. 3.12.8);

- витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №7, з якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 надав суду службову записку від майстра служби впорядкування територій ОСОБА_3 від 19.02.2021 року, в якій висловлюється прохання щодо здійснення преміювання прибиральників територій за лютий 2021 року, на основі якої було видано Наказ про преміювання від 22.02.2021 року № 28, яким було виписано премію ОСОБА_2 . Тим самим перед ОСОБА_1 , як єдиною уповноваженою особою на вирішення питання здійснення заохочення працівників підприємства, постало питання застосування своїх єдиноначальних, самостійних та дискреційних повноважень відносно своєї матері, про благополуччя, добробут якої він піклується та намагається забезпечити найкращі її інтереси.

Тому оскільки ОСОБА_1 є єдиним уповноваженим суб`єктом, що має право та розсуд виносити накази про преміювання в межах фонду економії заробітної плати, зважаючи на доцільність та ефективність розпорядження коштами підприємства, то саме в цей момент (19 лютого 2021 року, коли була подана на розгляд вказана службова записка, що є підставою ініціювання розгляду питання про преміювання працівників) в нього виник реальний конфлікт інтересів, який полягав у протиріччі між його приватним інтересом (піклування про близьку особу, забезпечення її майнового та морального добробуту та благополуччя) та службовими повноваженнями, у відповідності до яких він мав вирішити питання про преміювання працівників, серед яких була його мати, про благополуччя та добробут якої він піклується. Це вплинуло на рівень об`єктивності та неупередженості подальшого рішення щодо преміювання працівників на підставі зазначеної доповідної записки.

У той же час, як встановлено з матеріалів справи, що і не було спростовано учасниками справи, а фактично підтверджено, ОСОБА_1 не звертався до виконавчого комітету Вишгородської міської ради як органу управління КП «Благоустрій-Вишгород» з повідомленням про виникнення у нього реального конфлікту інтересів.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , які виразилися у неповідомленні посадовою особою юридичної особи публічного права у встановлених законом випадках та порядку про виникнення у нього реального конфлікту інтересів, правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП; провину ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення вважаю доведеною.

У той же час суд звертає увагу на наступні обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП зазначається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених ст. 212-15, 212-21 КУпАП, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Судом встановлено, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, за фактом вчинення якого було складено протокол № 1213, було вчинено ОСОБА_1 22 лютого 2021 року, оскільки саме цей день є наступним робочим днем з моменту, коли ОСОБА_1 міг дізнатися про наявність у нього реального конфлікту інтересів. Тому адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше 22 лютого 2023 року.

Отже, на момент розгляду справи сплив двохрічний строк накладення адміністративного стягнення, який рахується з дня вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі № 363/4289/22 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення № 1213 від 07.12.2022 року), відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

З метою процесуальної економії дослідження інших матеріалів справи за фактом вчинення ОСОБА_1 інших адміністративних правопорушень суд буде здійснювати вже з урахуванням висновків, що були зроблені до цього, оскільки вчинені адміністративні правопорушення містять аналогічні обставини та факти, що вимагають від суду аналогічних висновків, зокрема, щодо наявності у ОСОБА_1 дискреційних повноважень, приватного інтересу, реального конфлікту інтересів тощо.

Дослідивши матеріали справи № 363/4288/22 про адміністративне правопорушення, суд доходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, за фактом вчинення якого було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1214 від 07.12.2022 року, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 1214 від 07.12.2022 року, складений у присутності ОСОБА_1 та особисто ним підписаний; містить заперечення ОСОБА_1 , в якому він висловлює свою незгоду зі складеним протоколом;

- наказом «Про преміювання працівників за лютий 2021 року» від 22.02.2021 року № 28, з якого вбачається, що у відповідності до Положення про преміювання робітників КП «Благоустрій-Вишгород» (від 12.11.2018 року № 216) за сумлінну працю та особистий внесок у загальні результати роботи з прибирання снігу та снігових наметів у м. Вишгороді в межах фонду економії заробітної плати було премійовано прибиральників територій служби впорядкування територій КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, серед яких була ОСОБА_2 (розмір преміювання визначений у розмірі 1500 грн.);

- Листом Виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 2-28/1590 від 15.09.2022 року, з якого вбачається, що директор КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради ОСОБА_1 протягом 01.12.2020-01.04.2022 року не повідомляв про наявність у нього реального конфлікту інтересів;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.08.2022, в яких він підтверджує заняття посади директора КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, що передбачає наявність у нього адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих повноважень, а також факт видання Наказу № 28 від 22.02.2021 року, яким було здійснено преміювання прибиральників територій, у тому числі, його мати ОСОБА_2 ; зазначені письмові пояснення записані зі слів ОСОБА_1 вірно, особисто ним прочитані, а також містять додаткові власноручні пояснення ОСОБА_1 , в яких він зазначає, що підписуючи зазначений наказ не мав жодного корисливого наміру, у тому числі щодо безпідставної виплати премії своєї матері ОСОБА_2 ;

- контрактом з керівником КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради від 30.04.2020 року, з якого вбачається факт призначення ОСОБА_1 на посаду директора цього підприємства, а також наявність у нього посадових обов?язків щодо розпорядження коштами підприємства, накладення стягнень на працівників відповідно до законодавства, видавати накази та інші акти (п. 2.11 контракту);

- положенням про преміювання робітників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР від 12.11.2018 року № 216, у відповідності до якого було видано наказ «Про преміювання працівників за лютий 2021 року» від 22.02.2021 року № 28, з якого вбачається, що преміювання робітників проводиться за підсумками роботи за місяць, а розмір премії встановлюється керівництво (п.2), показники преміювання затверджуються директором КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР;

- положенням про преміювання керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР за результатами господарської діяльності від 12.11.2018 року № 216, з якого вбачається, що премія затверджується і виплачується на підставі наказу директора підприємства (п. 11);

- статутом КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР, з якого вбачається, що керівник-директор підприємства приймає на роботу, звільняє, заохочує працівників і накладає стягнення (п. 3.12.3), у межах компетенції видає накази, що стосуються діяльності підприємства (п. 3.12.4), розпоряджається коштами і майном підприємства (п. 3.12.8);

- витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, з якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 , як директор підприємства, будуючи наділений виключними дискреційними повноваженнями щодо призначення заохочень всім працівникам підприємства, у відповідності до порядку преміювання, затвердженого внутрішніми локальними актами, отримав від керівника структурного підрозділу службову записку від 19.02.2021 року, в якій перед керівником підприємства було ініційоване питання щодо здійснення преміювання прибиральників територій, серед яких була мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Тобто, перед ОСОБА_1 , як єдиною уповноваженою особою на призначення премій, постало питання щодо необхідності застосування своїх дискреційних повноважень по відношенню до близької особи - власної мати, про добробут, благополуччя якої він піклується, забезпечує найкращі її інтереси. Внаслідок цього у ОСОБА_1 виник реальний конфлікт інтересів, як суперечність між його приватним інтересом, що полягає у забезпеченні найкращих інтересів матері, її благополуччя та добробуту, та службовими повноваженнями, в межах яких він вирішує питання про преміювання працівників.

Не зважаючи на наявність реального конфлікту інтересів, ОСОБА_1 , не повідомляючи про це уповноважений орган, прийняв Наказ «Про преміювання працівників за лютий 2021 року» від 22.02.2021 року № 28, яким у відповідності до службової записки було виписано премію його матері - ОСОБА_2 . Таким чином, ОСОБА_1 прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, тобто використав свої дискреційні повноваження за умови наявності суперечності між його приватним інтересом та службовими повноваженнями, що вплинуло на об?єктивність та неупередженість прийнятого рішення.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , які виразилися у прийнятті рішення в умовах реального конфлікту інтересів, правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП; провину ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення вважаю доведеною.

У той же час суд звертає увагу на наступні обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП зазначається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених ст. 212-15, 212-21 КУпАП, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Судом встановлено, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, за фактом вчинення якого було складено протокол № 1214, було вчинено ОСОБА_1 22 лютого 2021 року, оскільки саме цей день є днем прийняття рішення (наказу про преміювання) в умовах реального конфлікту інтересів. Тому адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше 22 лютого 2023 року.

Отже, на момент розгляду справи сплив двохрічний строк накладення адміністративного стягнення, який рахується з дня вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі № 363/4288/22 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення № 1214 від 07.12.2022 року), відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Дослідивши матеріали справи № 363/4290/22 про адміністративне правопорушення, суд доходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, за фактом вчинення якого було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1215 від 07.12.2022 року, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 1215 від 07.12.2022 року, складений у присутності ОСОБА_1 та особисто ним підписаний; містить заперечення ОСОБА_1 , в якому він висловлює свою незгоду зі складеним протоколом;

- наказом «Про преміювання жінок до Міжнародного жіночого дня - 8 Березня» від 05.03.2021 року № 32, з якого вбачається, що у відповідності до Положення про одноразові заохочення працівників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР від 12.11.2018 року № 216 та з нагоди Міжнародного жіночого дня - 8 Березня в межах фонду економії заробітної плати було премійовано жінок КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, серед яких була ОСОБА_2 (розмір преміювання визначений у розмірі 1000 грн.);

- Листом Виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 2-28/1590 від 15.09.2022 року, з якого вбачається, що директор КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради ОСОБА_1 протягом 01.12.2020-01.04.2022 року не повідомляв про наявність у нього реального конфлікту інтересів;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.08.2022, в яких він підтверджує заняття посади директора КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, що передбачає наявність у нього адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих повноважень, а також факт видання Наказу № 32 від 05.03.2021 року, яким було здійснено преміювання усіх жінок КП «Благоустрій-Вишгород», у тому числі, його мати ОСОБА_2 ; зазначені письмові пояснення записані зі слів ОСОБА_1 вірно, особисто ним прочитані, а також містять додаткові власноручні пояснення ОСОБА_1 , в яких він зазначає, що підписуючи зазначений наказ не мав жодного корисливого наміру, у тому числі щодо безпідставної виплати премії своєї матері ОСОБА_2 ;

- контрактом з керівником КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради від 30.04.2020 року, з якого вбачається факт призначення ОСОБА_1 на посаду директора цього підприємства, а також наявність у нього посадових обов?язків щодо розпорядження коштами підприємства, накладення стягнень на працівників відповідно до законодавства, видавати накази та інші акти (п. 2.11 контракту);

- положенням про преміювання робітників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР від 12.11.2018 року № 216, з якого вбачається, що преміювання робітників проводиться за підсумками роботи за місяць, а розмір премії встановлюється керівництво (п.2), показники преміювання затверджуються директором КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР;

- положенням про преміювання керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР за результатами господарської діяльності від 12.11.2018 року № 216, з якого вбачається, що премія затверджується і виплачується на підставі наказу директора підприємства (п. 11);

- статутом КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР, з якого вбачається, що керівник-директор підприємства приймає на роботу, звільняє, заохочує працівників і накладає стягнення (п. 3.12.3), у межах компетенції видає накази, що стосуються діяльності підприємства (п. 3.12.4), розпоряджається коштами і майном підприємства (п. 3.12.8);

- витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, з якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 разом з письмовими поясненнями надав копію Положення про одноразові заохочення працівників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР від 30.11.2021 року, що є додатком до колективного договору, у відповідності до положень якого видавався Наказ № 32 від 05.03.2021 року.

При дослідженні зазначеного положення судом встановлено, що до одноразових заохочень, зокрема, відносяться премії та заохочення до ювілейних дат, професійних свят, іншими повноважними причинами (п.1.); виплата заохочень здійснюється виходячи з фінансових можливостей підприємства та економії фонду заробітної плати (п. 2); заохочення до державних та професійних свят здійснення за рішенням керівництва (п. 5).

Крім того, ОСОБА_1 надано службову записку від 02.03.2021 року від голови ради трудового колективу КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР Мамедової І.О., в якій вона просить ОСОБА_1 з нагоди Міжнародного жіночого дня в межах фонду економії заробітної плати здійснити преміювання жінок підприємства, серед яких є мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Тобто, зазначеними документами підтверджено виключні та дискреційні повноваження ОСОБА_1 , як директора підприємства, щодо прийняття рішення про здійснення преміювання всіх працівників підприємства шляхом призначення одноразового заохочення з нагоди державного свята.

Оскільки відповідно до положень ст. 73 КЗпП Міжнародний жіночий день (8 березня) є державним святом та святковим днем, то у відповідності до вищевикладених положень, суд доходить до висновку, що призначення одноразового заохочення з нагоди Міжнародного жіночого дня здійснюється саме ОСОБА_1 як директором підприємства в межах його виключних та дискреційних повноважень.

Таким чином, 02 березня 2021 року на розгляд до ОСОБА_1 надійшла службова записка, в якій було піднято питання здійснення преміювання жінок підприємства з нагоди державного свята Міжнародного жіночого дня, серед яких була мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . Оскільки ОСОБА_1 є єдиним уповноваженим суб`єктом, що має право та розсуд виносити накази про преміювання в межах фонду економії заробітної плати, зважаючи на доцільність та ефективність розпорядження коштами підприємства, то саме в цей момент в нього виник реальний конфлікт інтересів, який полягав у протиріччі між його приватним інтересом (піклування про близьку особу, забезпечення її майнового та морального добробуту та благополуччя) та службовими повноваженнями, у відповідності до яких він мав вирішити питання про преміювання працівників, серед яких була його мати, про благополуччя та добробут якої він піклується. Це вплинуло на рівень об`єктивності та неупередженості подальшого рішення щодо преміювання працівників на підставі зазначеної доповідної записки.

У той же час, як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 не звертався до виконавчого комітету Вишгородської міської ради як органу управління КП «Благоустрій-Вишгород» з повідомленням про виникнення у нього реального конфлікту інтересів.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , які виразилися у неповідомленні посадовою особою юридичної особи публічного права у встановлених законом випадках та порядку про виникнення у нього реального конфлікту інтересів, правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП; провину ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення вважаю доведеною.

У той же час суд звертає увагу на наступні обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП зазначається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених ст. 212-15, 212-21 КУпАП, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Судом встановлено, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, за фактом вчинення якого було складено протокол № 1215, було вчинено ОСОБА_1 03 березня 2021 року, оскільки саме цей день є наступним робочим днем з моменту, коли ОСОБА_1 міг дізнатися про наявність у нього реального конфлікту інтересів та повинен був повідомити про виникнення у нього реального конфлікту інтересів. Тому адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше 03 березня 2023 року.

Отже, на момент розгляду справи сплив двохрічний строк накладення адміністративного стягнення, який рахується з дня вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі № 363/4290/22 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення № 1215 від 07.12.2022 року), відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Дослідивши матеріали справи № 363/4291/22 про адміністративне правопорушення, суд доходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, за фактом вчинення якого було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1216 від 07.12.2022 року, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 1216 від 07.12.2022 року, складений у присутності ОСОБА_1 та особисто ним підписаний; містить заперечення ОСОБА_1 , в якому він висловлює свою незгоду зі складеним протоколом;

- наказом «Про преміювання жінок до Міжнародного жіночого дня - 8 Березня» від 05.03.2021 року № 32, з якого вбачається, що у відповідності до Положення про одноразові заохочення працівників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР від 12.11.2018 року № 216 та з нагоди Міжнародного жіночого дня - 8 Березня в межах фонду економії заробітної плати було премійовано жінок КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, серед яких була ОСОБА_2 (розмір преміювання визначений у розмірі 1000 грн.);

- Листом Виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 2-28/1590 від 15.09.2022 року, з якого вбачається, що директор КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради ОСОБА_1 протягом 01.12.2020-01.04.2022 року не повідомляв про наявність у нього реального конфлікту інтересів;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.08.2022, в яких він підтверджує заняття посади директора КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, що передбачає наявність у нього адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих повноважень, а також факт видання Наказу № 32 від 05.03.2021 року, яким було здійснено преміювання усіх жінок КП «Благоустрій-Вишгород», у тому числі, його мати ОСОБА_2 ; зазначені письмові пояснення записані зі слів ОСОБА_1 вірно, особисто ним прочитані, а також містять додаткові власноручні пояснення ОСОБА_1 , в яких він зазначає, що підписуючи зазначений наказ не мав жодного корисливого наміру, у тому числі щодо безпідставної виплати премії своєї матері ОСОБА_2 ;

- контрактом з керівником КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради від 30.04.2020 року, з якого вбачається факт призначення ОСОБА_1 на посаду директора цього підприємства, а також наявність у нього посадових обов?язків щодо розпорядження коштами підприємства, накладення стягнень на працівників відповідно до законодавства, видавати накази та інші акти (п. 2.11 контракту);

- положенням про преміювання робітників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР від 12.11.2018 року № 216, з якого вбачається, що преміювання робітників проводиться за підсумками роботи за місяць, а розмір премії встановлюється керівництво (п.2), показники преміювання затверджуються директором КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР;

- положенням про преміювання керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР за результатами господарської діяльності від 12.11.2018 року № 216, з якого вбачається, що премія затверджується і виплачується на підставі наказу директора підприємства (п. 11);

- статутом КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР, з якого вбачається, що керівник-директор підприємства приймає на роботу, звільняє, заохочує працівників і накладає стягнення (п. 3.12.3), у межах компетенції видає накази, що стосуються діяльності підприємства (п. 3.12.4), розпоряджається коштами і майном підприємства (п. 3.12.8);

- витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, з якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 , як директор підприємства, будуючи наділений виключними дискреційними повноваженнями щодо призначення заохочень всім працівникам підприємства з нагоди професійних та державних свят у відповідності до порядку преміювання, затвердженого внутрішніми локальними актами, отримав від голови ради трудового колективу службову записку від 02.03.2021 року, в якій перед керівником підприємства було ініційоване питання щодо здійснення преміювання всіх жінок підприємства з нагоди державного свята, серед яких була мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Тобто, перед ОСОБА_1 , як єдиною уповноваженою особою на призначення премій, постало питання щодо необхідності застосування своїх дискреційних повноважень по відношенню до близької особи - власної мати, про добробут, благополуччя якої він піклується, забезпечує найкращі її інтереси. Внаслідок цього у ОСОБА_1 виник реальний конфлікт інтересів, як суперечність між його приватним інтересом, що полягає у забезпеченні найкращих інтересів матері, її благополуччя та добробуту, та службовими повноваженнями, в межах яких він вирішує питання про преміювання працівників.

Не зважаючи на наявність реального конфлікту інтересів, ОСОБА_1 , не повідомляючи про це уповноважений орган, прийняв Наказ «Про преміювання жінок до Міжнародного жіночого дня - 8 Березня» від 05.03.2021 року № 32, яким у відповідності до службової записки було виписано премію його матері - ОСОБА_2 . Таким чином, ОСОБА_1 прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, тобто використав свої дискреційні повноваження за умови наявності суперечності між його приватним інтересом та службовими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність та неупередженість прийнятого рішення.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , які виразилися у прийнятті рішення в умовах реального конфлікту інтересів, правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП; провину ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення вважаю доведеною.

У той же час суд звертає увагу на наступні обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП зазначається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених ст. 212-15, 212-21 КУпАП, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Судом встановлено, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, за фактом вчинення якого було складено протокол № 1216, було вчинено ОСОБА_1 05 березня 2021 року, оскільки саме цей день є днем прийняття рішення (наказу про преміювання) в умовах реального конфлікту інтересів. Тому адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше 05 березня 2023 року.

Отже, на момент розгляду справи сплив двохрічний строк накладення адміністративного стягнення, який рахується з дня вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі № 363/4291/22 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення № 1216 від 07.12.2022 року), відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Дослідивши матеріали справи № 363/4292/22 про адміністративне правопорушення, суд доходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, за фактом вчинення якого було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1217 від 07.12.2022 року, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 1217 від 07.12.2022 року, складений у присутності ОСОБА_1 та особисто ним підписаний; містить заперечення ОСОБА_1 , в якому він висловлює свою незгоду зі складеним протоколом;

- наказом «Про преміювання працівників з нагоди професійного свята» від 18.03.2021 року № 38, з якого вбачається, що за високий професіоналізм, сумлінну працю в галузі житлово-комунального господарства та з нагоди професійного свята - Дня працівників житлово-комунального господарства в межах фонду економії заробітної плати було премійовано працівників КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, серед яких була ОСОБА_2 (розмір преміювання визначений у розмірі 2000 грн.);

- Листом Виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 2-28/1590 від 15.09.2022 року, з якого вбачається, що директор КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради ОСОБА_1 протягом 01.12.2020-01.04.2022 року не повідомляв про наявність у нього реального конфлікту інтересів;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.08.2022, в яких він підтверджує заняття посади директора КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, що передбачає наявність у нього адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих повноважень, а також факт видання Наказу № 38 від 18.03.2021 року, яким було здійснено преміювання усіх працівників КП «Благоустрій-Вишгород», у тому числі, його мати ОСОБА_2 ; зазначені письмові пояснення записані зі слів ОСОБА_1 вірно, особисто ним прочитані, а також містять додаткові власноручні пояснення ОСОБА_1 , в яких він зазначає, що підписуючи зазначений наказ не мав жодного корисливого наміру, у тому числі щодо безпідставної виплати премії своєї матері ОСОБА_2 ;

- контрактом з керівником КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради від 30.04.2020 року, з якого вбачається факт призначення ОСОБА_1 на посаду директора цього підприємства, а також наявність у нього посадових обов?язків щодо розпорядження коштами підприємства, накладення стягнень на працівників відповідно до законодавства, видавати накази та інші акти (п. 2.11 контракту);

- положенням про преміювання робітників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР від 12.11.2018 року № 216, з якого вбачається, що преміювання робітників проводиться за підсумками роботи за місяць, а розмір премії встановлюється керівництво (п.2), показники преміювання затверджуються директором КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР;

- положенням про преміювання керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР за результатами господарської діяльності від 12.11.2018 року № 216, з якого вбачається, що премія затверджується і виплачується на підставі наказу директора підприємства (п. 11);

- статутом КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР, з якого вбачається, що керівник-директор підприємства приймає на роботу, звільняє, заохочує працівників і накладає стягнення (п. 3.12.3), у межах компетенції видає накази, що стосуються діяльності підприємства (п. 3.12.4), розпоряджається коштами і майном підприємства (п. 3.12.8);

- витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, з якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 разом з письмовими поясненнями надав копію Положення про одноразові заохочення працівників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР від 30.11.2021 року, що є додатком до колективного договору, у відповідності до положень якого видавався Наказ № 38 від 18.03.2021 року.

При дослідженні зазначеного положення судом встановлено, що до одноразових заохочень, зокрема, відносяться премії та заохочення до ювілейних дат, професійних свят, іншими повноважними причинами (п.1.); виплата заохочень здійснюється виходячи з фінансових можливостей підприємства та економії фонду заробітної плати (п. 2); заохочення до дня працівників житлово-комунального господарства надається за рішенням керівництва.

Крім того, ОСОБА_1 надано службову записку від 12.03.2021 року від голови ради трудового колективу КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР ОСОБА_5 , в якій вона просить ОСОБА_1 з нагоди професійного свята - Дня працівників житлово-комунального господарства в межах фонду економії заробітної плати здійснити преміювання працівників підприємства, серед яких є мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Тобто, зазначеними документами підтверджено виключні та дискреційні повноваження ОСОБА_1 , як директора підприємства, щодо прийняття рішення про здійснення преміювання всіх працівників підприємства шляхом призначення одноразового заохочення з нагоди державного свята.

Таким чином, 12 березня 2021 року на розгляд до ОСОБА_1 надійшла службова записка, в якій було піднято питання здійснення преміювання працівників підприємства з нагоди професійного свята - Дня працівників житлово-комунального господарства, серед яких була мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . Оскільки ОСОБА_1 є єдиним уповноваженим суб`єктом, що має право та розсуд виносити накази про преміювання в межах фонду економії заробітної плати, зважаючи на доцільність та ефективність розпорядження коштами підприємства, то саме в цей момент в нього виник реальний конфлікт інтересів, який полягав у протиріччі між його приватним інтересом (піклування про близьку особу, забезпечення її майнового та морального добробуту та благополуччя) та службовими повноваженнями, у відповідності до яких він мав вирішити питання про преміювання працівників, серед яких була його мати, про благополуччя та добробут якої він піклується. Це вплинуло на рівень об`єктивності та неупередженості подальшого рішення щодо преміювання працівників на підставі зазначеної доповідної записки.

У той же час, як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 не звертався до виконавчого комітету Вишгородської міської ради як органу управління КП «Благоустрій-Вишгород» з повідомленням про виникнення у нього реального конфлікту інтересів.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , які виразилися у неповідомленні посадовою особою юридичної особи публічного права у встановлених законом випадках та порядку про виникнення у нього реального конфлікту інтересів, правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП; провину ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення вважаю доведеною.

У той же час суд звертає увагу на наступні обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП зазначається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених ст. 212-15, 212-21 КУпАП, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Судом встановлено, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, за фактом вчинення якого було складено протокол № 1217, було вчинено ОСОБА_1 19 березня 2021 року, оскільки саме цей день є наступним робочим днем з моменту, коли ОСОБА_1 міг дізнатися про наявність у нього реального конфлікту інтересів та повинен був повідомити про виникнення у нього реального конфлікту інтересів. Тому адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше 19 березня 2023 року.

Отже, на момент розгляду справи сплив двохрічний строк накладення адміністративного стягнення, який рахується з дня вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі № 363/4292/22 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення № 1217 від 07.12.2022 року), відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Дослідивши матеріали справи № 363/4293/22 про адміністративне правопорушення, суд доходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, за фактом вчинення якого було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1218 від 07.12.2022 року, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 1218 від 07.12.2022 року, складений у присутності ОСОБА_1 та особисто ним підписаний; містить заперечення ОСОБА_1 , в якому він висловлює свою незгоду зі складеним протоколом;

- наказом «Про преміювання працівників з нагоди професійного свята» від 18.03.2021 року № 38, з якого вбачається, що за високий професіоналізм, сумлінну працю в галузі житлово-комунального господарства та з нагоди професійного свята - Дня працівників житлово-комунального господарства в межах фонду економії заробітної плати було премійовано працівників КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, серед яких була ОСОБА_2 (розмір преміювання визначений у розмірі 2000 грн.);

- Листом Виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 2-28/1590 від 15.09.2022 року, з якого вбачається, що директор КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради ОСОБА_1 протягом 01.12.2020-01.04.2022 року не повідомляв про наявність у нього реального конфлікту інтересів;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.08.2022, в яких він підтверджує заняття посади директора КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, що передбачає наявність у нього адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих повноважень, а також факт видання Наказу № 38 від 18.03.2021 року, яким було здійснено преміювання усіх працівників КП «Благоустрій-Вишгород», у тому числі, його мати ОСОБА_2 ; зазначені письмові пояснення записані зі слів ОСОБА_1 вірно, особисто ним прочитані, а також містять додаткові власноручні пояснення ОСОБА_1 , в яких він зазначає, що підписуючи зазначений наказ не мав жодного корисливого наміру, у тому числі щодо безпідставної виплати премії своєї матері ОСОБА_2 ;

- контрактом з керівником КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради від 30.04.2020 року, з якого вбачається факт призначення ОСОБА_1 на посаду директора цього підприємства, а також наявність у нього посадових обов?язків щодо розпорядження коштами підприємства, накладення стягнень на працівників відповідно до законодавства, видавати накази та інші акти (п. 2.11 контракту);

- положенням про преміювання робітників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР від 12.11.2018 року № 216, з якого вбачається, що преміювання робітників проводиться за підсумками роботи за місяць, а розмір премії встановлюється керівництво (п.2), показники преміювання затверджуються директором КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР;

- положенням про преміювання керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР за результатами господарської діяльності від 12.11.2018 року № 216, з якого вбачається, що премія затверджується і виплачується на підставі наказу директора підприємства (п. 11);

- статутом КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР, з якого вбачається, що керівник-директор підприємства приймає на роботу, звільняє, заохочує працівників і накладає стягнення (п. 3.12.3), у межах компетенції видає накази, що стосуються діяльності підприємства (п. 3.12.4), розпоряджається коштами і майном підприємства (п. 3.12.8);

- витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, з якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 , як директор підприємства, будуючи наділений виключними дискреційними повноваженнями щодо призначення заохочень всім працівникам підприємства з нагоди професійних та державних свят у відповідності до порядку преміювання, затвердженого внутрішніми локальними актами, отримав від голови ради трудового колективу службову записку від 12.03.2021 року, в якій перед керівником підприємства було ініційоване питання щодо здійснення преміювання всіх працівників підприємства з нагоди професійного свята, серед яких була мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Тобто, перед ОСОБА_1 , як єдиною уповноваженою особою на призначення премій, постало питання щодо необхідності застосування своїх дискреційних повноважень по відношенню до близької особи - власної мати, про добробут, благополуччя якої він піклується, забезпечує найкращі її інтереси. Внаслідок цього у ОСОБА_1 виник реальний конфлікт інтересів, як суперечність між його приватним інтересом, що полягає у забезпеченні найкращих інтересів матері, її благополуччя та добробуту, та службовими повноваженнями, в межах яких він вирішує питання про преміювання працівників.

Не зважаючи на наявність реального конфлікту інтересів, ОСОБА_1 , не повідомляючи про це уповноважений орган, прийняв Наказ «Про преміювання працівників з нагоди професійного свята» від 18.03.2021 року № 38», яким у відповідності до службової записки було виписано премію його матері - ОСОБА_2 . Таким чином, ОСОБА_1 прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, тобто використав свої дискреційні повноваження за умови наявності суперечності між його приватним інтересом та службовими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність та неупередженість прийнятого рішення.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , які виразилися у прийнятті рішення в умовах реального конфлікту інтересів, правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП; провину ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення вважаю доведеною.

У той же час суд звертає увагу на наступні обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП зазначається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених ст. 212-15, 212-21 КУпАП, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Судом встановлено, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, за фактом вчинення якого було складено протокол № 1218, було вчинено ОСОБА_1 18 березня 2021 року, оскільки саме цей день є днем прийняття рішення (наказу про преміювання) в умовах реального конфлікту інтересів. Тому адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше 18 березня 2023 року.

Отже, на момент розгляду справи сплив двохрічний строк накладення адміністративного стягнення, який рахується з дня вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі № 363/4293/22 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення № 1218 від 07.12.2022 року), відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Дослідивши матеріали справи № 363/4294/22 про адміністративне правопорушення, суд доходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, за фактом вчинення якого було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1219 від 07.12.2022 року, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 1219 від 07.12.2022 року, складений у присутності ОСОБА_1 та особисто ним підписаний; містить заперечення ОСОБА_1 , в якому він висловлює свою незгоду зі складеним протоколом;

- наказом «Про преміювання працівників» від 24.05.2021 року № 103, з якого вбачається, що у зв?язку з проведенням місячника благоустрою, а також підготовки до пасхальних свят і поминальних днів у відповідності до Положення про преміювання робітників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР від 12.11.2018 року в межах фонду економії заробітної плати було премійовано працівників КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, серед яких була ОСОБА_2 (розмір преміювання визначений у розмірі 1250 грн.);

- Листом Виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 2-28/1590 від 15.09.2022 року, з якого вбачається, що директор КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради ОСОБА_1 протягом 01.12.2020-01.04.2022 року не повідомляв про наявність у нього реального конфлікту інтересів;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.08.2022, в яких він підтверджує заняття посади директора КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, що передбачає наявність у нього адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих повноважень, а також факт видання Наказу № 103 від 24.05.2021 року, яким було здійснено преміювання усіх працівників КП «Благоустрій-Вишгород», у тому числі, його мати ОСОБА_2 ; зазначені письмові пояснення записані зі слів ОСОБА_1 вірно, особисто ним прочитані, а також містять додаткові власноручні пояснення ОСОБА_1 , в яких він зазначає, що підписуючи зазначений наказ не мав жодного корисливого наміру, у тому числі щодо безпідставної виплати премії своєї матері ОСОБА_2 ;

- контрактом з керівником КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради від 30.04.2020 року, з якого вбачається факт призначення ОСОБА_1 на посаду директора цього підприємства, а також наявність у нього посадових обов?язків щодо розпорядження коштами підприємства, накладення стягнень на працівників відповідно до законодавства, видавати накази та інші акти (п. 2.11 контракту);

- положенням про преміювання робітників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР від 12.11.2018 року № 216, з якого вбачається, що преміювання робітників проводиться за підсумками роботи за місяць, а розмір премії встановлюється керівництво (п.2), показники преміювання затверджуються директором КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР;

- положенням про преміювання керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР за результатами господарської діяльності від 12.11.2018 року № 216, з якого вбачається, що премія затверджується і виплачується на підставі наказу директора підприємства (п. 11);

- статутом КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР, з якого вбачається, що керівник-директор підприємства приймає на роботу, звільняє, заохочує працівників і накладає стягнення (п. 3.12.3), у межах компетенції видає накази, що стосуються діяльності підприємства (п. 3.12.4), розпоряджається коштами і майном підприємства (п. 3.12.8);

- витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, з якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У матеріалах справи наявне та у судовому засіданні ОСОБА_1 разом з письмовими поясненнями надав копію Положення про преміювання працівників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР від 12.11.2018 року, що також є додатком до колективного договору

При дослідженні зазначеного положення судом встановлено, що преміювання робітників проводиться за підсумками роботи за місяць, а розмір пенсії визначається керівництвом (п. 2); при цьому показники преміювання затверджуються директором КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР (п. 4).

Крім того, ОСОБА_1 надано службову записку від майстра ОСОБА_3 , в якій вона просить ОСОБА_1 з у зв`язку з проведенням місячника благоустрою на території Вишгородської громади відповідно до Розпорядження № 44 від 26.03.2021 року, пасхальних свят та поминальних днів, зважаючи на те, що збільшився обсяг робіт та інтенсивність праці, здійснити преміювання працівників підприємства, серед яких є мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Тобто, зазначеними документами підтверджено виключні та дискреційні повноваження ОСОБА_1 , як директора підприємства, щодо прийняття рішення про здійснення преміювання всіх працівників підприємства шляхом призначення одноразового заохочення з нагоди державного свята.

Таким чином, на розгляд до ОСОБА_1 надійшла службова записка, в якій було піднято питання здійснення преміювання працівників підприємства внаслідок збільшення обсягу роботи та інтенсивності праці, що пов`язано з проведенням місячника благоустрою, а також влаштуванням поминальних днів, серед яких була мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . Оскільки ОСОБА_1 є єдиним уповноваженим суб`єктом, що має право та розсуд виносити накази про преміювання в межах фонду економії заробітної плати, зважаючи на доцільність та ефективність розпорядження коштами підприємства, то саме в цей момент в нього виник реальний конфлікт інтересів, який полягав у протиріччі між його приватним інтересом (піклування про близьку особу, забезпечення її майнового та морального добробуту та благополуччя) та службовими повноваженнями, у відповідності до яких він мав вирішити питання про преміювання працівників, серед яких була його мати, про благополуччя та добробут якої він піклується. Це вплинуло на рівень об`єктивності та неупередженості подальшого рішення щодо преміювання працівників на підставі зазначеної доповідної записки.

У той же час, як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 не звертався до виконавчого комітету Вишгородської міської ради як органу управління КП «Благоустрій-Вишгород» з повідомленням про виникнення у нього реального конфлікту інтересів.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , які виразилися у неповідомленні посадовою особою юридичної особи публічного права у встановлених законом випадках та порядку про виникнення у нього реального конфлікту інтересів, правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП; провину ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення вважаю доведеною.

Дослідивши матеріали справи № 363/4295/22 про адміністративне правопорушення, суд доходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, за фактом вчинення якого було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1220 від 07.12.2022 року, підтверджується наступними доказам:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 1220 від 07.12.2022 року, складений у присутності ОСОБА_1 та особисто ним підписаний; містить заперечення ОСОБА_1 , в якому він висловлює свою незгоду зі складеним протоколом;

- наказом «Про преміювання працівників» від 24.05.2021 року № 103, з якого вбачається, що у зв?язку з проведенням місячника благоустрою, а також підготовки до пасхальних свят і поминальних днів у відповідності до Положення про преміювання робітників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР від 12.11.2018 року в межах фонду економії заробітної плати було премійовано працівників КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, серед яких була ОСОБА_2 (розмір преміювання визначений у розмірі 1250 грн.);

- Листом Виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 2-28/1590 від 15.09.2022 року, з якого вбачається, що директор КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради ОСОБА_1 протягом 01.12.2020-01.04.2022 року не повідомляв про наявність у нього реального конфлікту інтересів;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.08.2022, в яких він підтверджує заняття посади директора КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, що передбачає наявність у нього адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих повноважень, а також факт видання Наказу № 103 від 24.05.2021 року, яким було здійснено преміювання усіх працівників КП «Благоустрій-Вишгород», у тому числі, його мати ОСОБА_2 ; зазначені письмові пояснення записані зі слів ОСОБА_1 вірно, особисто ним прочитані, а також містять додаткові власноручні пояснення ОСОБА_1 , в яких він зазначає, що підписуючи зазначений наказ не мав жодного корисливого наміру, у тому числі щодо безпідставної виплати премії своєї матері ОСОБА_2 ;

- контрактом з керівником КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради від 30.04.2020 року, з якого вбачається факт призначення ОСОБА_1 на посаду директора цього підприємства, а також наявність у нього посадових обов?язків щодо розпорядження коштами підприємства, накладення стягнень на працівників відповідно до законодавства, видавати накази та інші акти (п. 2.11 контракту);

- положенням про преміювання робітників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР від 12.11.2018 року № 216, з якого вбачається, що преміювання робітників проводиться за підсумками роботи за місяць, а розмір премії встановлюється керівництво (п.2), показники преміювання затверджуються директором КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР;

- положенням про преміювання керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР за результатами господарської діяльності від 12.11.2018 року № 216, з якого вбачається, що премія затверджується і виплачується на підставі наказу директора підприємства (п. 11);

- статутом КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР, з якого вбачається, що керівник-директор підприємства приймає на роботу, звільняє, заохочує працівників і накладає стягнення (п. 3.12.3), у межах компетенції видає накази, що стосуються діяльності підприємства (п. 3.12.4), розпоряджається коштами і майном підприємства (п. 3.12.8);

- витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, з якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 , як директор підприємства, будуючи наділений виключними дискреційними повноваженнями щодо призначення заохочень всім працівникам підприємства у відповідності до порядку преміювання, затвердженого внутрішніми локальними актами, отримав від майстра СВТ ОСОБА_3 службову записку, в якій перед керівником підприємства було ініційоване питання щодо здійснення преміювання працівників підприємства у зв?язку зі збільшенням обсягу роботи, зростанням інтенсивності праці, проведення місячника благоустрою відповідно до розпорядження Вишгородської міської ради від 26.03.2021 року № 44, серед яких була мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Тобто, перед ОСОБА_1 , як єдиною уповноваженою особою на призначення премій, постало питання щодо необхідності застосування своїх дискреційних повноважень по відношенню до близької особи - власної мати, про добробут, благополуччя якої він піклується, забезпечує найкращі її інтереси. Внаслідок цього у ОСОБА_1 виник реальний конфлікт інтересів, як суперечність між його приватним інтересом, що полягає у забезпеченні найкращих інтересів матері, її благополуччя та добробуту, та службовими повноваженнями, в межах яких він вирішує питання про преміювання працівників.

Не зважаючи на наявність реального конфлікту інтересів, ОСОБА_1 , не повідомляючи про це уповноважений орган, прийняв Наказ «Про преміювання працівників» від 24.05.2021 року № 103, яким у відповідності до службової записки було виписано премію його матері - ОСОБА_2 . Таким чином, ОСОБА_1 прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, тобто використав свої дискреційні повноваження за умови наявності суперечності між його приватним інтересом та службовими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність та неупередженість прийнятого рішення.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , які виразилися у прийнятті рішення в умовах реального конфлікту інтересів, правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП; провину ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення вважаю доведеною.

Дослідивши матеріали справи № 363/4296/22 про адміністративне правопорушення, суд доходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, за фактом вчинення якого було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1221 від 07.12.2022 року, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 1221 від 07.12.2022 року, складений у присутності ОСОБА_1 та особисто ним підписаний; містить заперечення ОСОБА_1 , в якому він висловлює свою незгоду зі складеним протоколом;

- наказом «Про преміювання працівників з нагоди 30-ї річниці незалежності України» від 20.08.2021 року № 182, з якого вбачається, що відповідно до Положення про одноразові заохочення працівників від 12.11.2018 року № 216 з нагоди відзначення 30-ї річниці незалежності України в межах фонду економії заробітної плати було премійовано працівників КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, серед яких була ОСОБА_2 (розмір преміювання визначений у розмірі 2000 грн.);

- Листом Виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 2-28/1590 від 15.09.2022 року, з якого вбачається, що директор КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради ОСОБА_1 протягом 01.12.2020-01.04.2022 року не повідомляв про наявність у нього реального конфлікту інтересів;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.08.2022, в яких він підтверджує заняття посади директора КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, що передбачає наявність у нього адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих повноважень, а також факт видання Наказу № 182 від 20.08.2021 року, яким було здійснено преміювання усіх працівників КП «Благоустрій-Вишгород», у тому числі, його мати ОСОБА_2 ; зазначені письмові пояснення записані зі слів ОСОБА_1 вірно, особисто ним прочитані, а також містять додаткові власноручні пояснення ОСОБА_1 , в яких він зазначає, що підписуючи зазначений наказ не мав жодного корисливого наміру, у тому числі щодо безпідставної виплати премії своєї матері ОСОБА_2 ;

- контрактом з керівником КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради від 30.04.2020 року, з якого вбачається факт призначення ОСОБА_1 на посаду директора цього підприємства, а також наявність у нього посадових обов?язків щодо розпорядження коштами підприємства, накладення стягнень на працівників відповідно до законодавства, видавати накази та інші акти (п. 2.11 контракту);

- положенням про преміювання робітників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР від 12.11.2018 року № 216, з якого вбачається, що преміювання робітників проводиться за підсумками роботи за місяць, а розмір премії встановлюється керівництво (п.2), показники преміювання затверджуються директором КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР;

- положенням про преміювання керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР за результатами господарської діяльності від 12.11.2018 року № 216, з якого вбачається, що премія затверджується і виплачується на підставі наказу директора підприємства (п. 11);

- статутом КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР, з якого вбачається, що керівник-директор підприємства приймає на роботу, звільняє, заохочує працівників і накладає стягнення (п. 3.12.3), у межах компетенції видає накази, що стосуються діяльності підприємства (п. 3.12.4), розпоряджається коштами і майном підприємства (п. 3.12.8);

- витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, з якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 разом з письмовими поясненнями надав копію Положення про одноразові заохочення працівників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР від 30.11.2021 року, що є додатком до колективного договору, у відповідності до положень якого видавався Наказ № 182 від 20.08.2021 року.

При дослідженні зазначеного положення судом встановлено, що до одноразових заохочень, зокрема, відносяться премії та заохочення до ювілейних дат, професійних свят, іншими повноважними причинами (п.1.); виплата заохочень здійснюється виходячи з фінансових можливостей підприємства та економії фонду заробітної плати (п. 2); заохочення до ювілейних дат призначаються та виплачуються за рішенням керівництва (п. 6).

Крім того, ОСОБА_1 надано службову записку від 17.08.2021 року від голови ради трудового колективу КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР ОСОБА_5 , в якій вона просить ОСОБА_1 за сумлінну працю та з нагоди відзначення 30-ї річниці незалежності України в межах фонду економії заробітної плати здійснити преміювання працівників підприємства, серед яких є мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Тобто, зазначеними документами підтверджено виключні та дискреційні повноваження ОСОБА_1 , як директора підприємства, щодо прийняття рішення про здійснення преміювання всіх працівників підприємства шляхом призначення одноразового заохочення з нагоди державного свята.

Таким чином, 17 серпня 2021 року на розгляд до ОСОБА_1 надійшла службова записка, в якій було піднято питання здійснення преміювання працівників підприємства з приводу призначення преміювання до ювілейних дат, серед яких була мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . Оскільки ОСОБА_1 є єдиним уповноваженим суб`єктом, що має право та розсуд виносити накази про преміювання в межах фонду економії заробітної плати, зважаючи на доцільність та ефективність розпорядження коштами підприємства, то саме в цей момент в нього виник реальний конфлікт інтересів, який полягав у протиріччі між його приватним інтересом (піклування про близьку особу, забезпечення її майнового та морального добробуту та благополуччя) та службовими повноваженнями, у відповідності до яких він мав вирішити питання про преміювання працівників, серед яких була його мати, про благополуччя та добробут якої він піклується. Це вплинуло на рівень об`єктивності та неупередженості подальшого рішення щодо преміювання працівників на підставі зазначеної доповідної записки.

У той же час, як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 не звертався до виконавчого комітету Вишгородської міської ради як органу управління КП «Благоустрій-Вишгород» з повідомленням про виникнення у нього реального конфлікту інтересів.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , які виразилися у неповідомленні посадовою особою юридичної особи публічного права у встановлених законом випадках та порядку про виникнення у нього реального конфлікту інтересів, правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП; провину ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення вважаю доведеною.

Дослідивши матеріали справи № 363/4297/22 про адміністративне правопорушення, суд доходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, за фактом вчинення якого було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1222 від 07.12.2022 року, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 1222 від 07.12.2022 року, складений у присутності ОСОБА_1 та особисто ним підписаний; містить заперечення ОСОБА_1 , в якому він висловлює свою незгоду зі складеним протоколом;

- наказом «Про преміювання працівників з нагоди 30-ї річниці незалежності України» від 20.08.2021 року № 182, з якого вбачається, що відповідно до Положення про одноразові заохочення працівників від 12.11.2018 року № 216 з нагоди відзначення 30-ї річниці незалежності України в межах фонду економії заробітної плати було премійовано працівників КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, серед яких була ОСОБА_2 (розмір преміювання визначений у розмірі 2000 грн.);

- Листом Виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 2-28/1590 від 15.09.2022 року, з якого вбачається, що директор КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради ОСОБА_1 протягом 01.12.2020-01.04.2022 року не повідомляв про наявність у нього реального конфлікту інтересів;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.08.2022, в яких він підтверджує заняття посади директора КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, що передбачає наявність у нього адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих повноважень, а також факт видання Наказу № 182 від 20.08.2021 року, яким було здійснено преміювання усіх працівників КП «Благоустрій-Вишгород», у тому числі, його мати ОСОБА_2 ; зазначені письмові пояснення записані зі слів ОСОБА_1 вірно, особисто ним прочитані, а також містять додаткові власноручні пояснення ОСОБА_1 , в яких він зазначає, що підписуючи зазначений наказ не мав жодного корисливого наміру, у тому числі щодо безпідставної виплати премії своєї матері ОСОБА_2 ;

- контрактом з керівником КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради від 30.04.2020 року, з якого вбачається факт призначення ОСОБА_1 на посаду директора цього підприємства, а також наявність у нього посадових обов?язків щодо розпорядження коштами підприємства, накладення стягнень на працівників відповідно до законодавства, видавати накази та інші акти (п. 2.11 контракту);

- положенням про преміювання робітників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР від 12.11.2018 року № 216, з якого вбачається, що преміювання робітників проводиться за підсумками роботи за місяць, а розмір премії встановлюється керівництво (п.2), показники преміювання затверджуються директором КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР;

- положенням про преміювання керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР за результатами господарської діяльності від 12.11.2018 року № 216, з якого вбачається, що премія затверджується і виплачується на підставі наказу директора підприємства (п. 11);

- статутом КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР, з якого вбачається, що керівник-директор підприємства приймає на роботу, звільняє, заохочує працівників і накладає стягнення (п. 3.12.3), у межах компетенції видає накази, що стосуються діяльності підприємства (п. 3.12.4), розпоряджається коштами і майном підприємства (п. 3.12.8);

- витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, з якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 , як директор підприємства, будуючи наділений виключними дискреційними повноваженнями щодо призначення заохочень всім працівникам підприємства у відповідності до порядку преміювання, затвердженого внутрішніми локальними актами, отримав від голови ради трудового колективу КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР ОСОБА_5 службову записку від 17.08.2021 року, в якій перед керівником підприємства було ініційоване питання щодо здійснення преміювання працівників підприємства за сумлінну працю та з нагоди відзначення 30-ї річниці незалежності України, серед яких була мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Тобто, перед ОСОБА_1 , як єдиною уповноваженою особою на призначення премій, постало питання щодо необхідності застосування своїх дискреційних повноважень по відношенню до близької особи - власної мати, про добробут, благополуччя якої він піклується, забезпечує найкращі її інтереси. Внаслідок цього у ОСОБА_1 виник реальний конфлікт інтересів, як суперечність між його приватним інтересом, що полягає у забезпеченні найкращих інтересів матері, її благополуччя та добробуту, та службовими повноваженнями, в межах яких він вирішує питання про преміювання працівників.

Не зважаючи на наявність реального конфлікту інтересів, ОСОБА_1 , не повідомляючи про це уповноважений орган, прийняв Наказ «Про преміювання працівників з нагоди 30-ї річниці незалежності України» від 20.08.2021 року № 182, яким у відповідності до службової записки було виписано премію його матері - ОСОБА_2 . Таким чином, ОСОБА_1 прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, тобто використав свої дискреційні повноваження за умови наявності суперечності між його приватним інтересом та службовими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність та неупередженість прийнятого рішення.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , які виразилися у прийнятті рішення в умовах реального конфлікту інтересів, правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП; провину ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення вважаю доведеною.

Дослідивши матеріали справи № 363/4298/22 про адміністративне правопорушення, суд доходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, за фактом вчинення якого було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1223 від 07.12.2022 року, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 1223 від 07.12.2022 року, складений у присутності ОСОБА_1 та особисто ним підписаний; містить заперечення ОСОБА_1 , в якому він висловлює свою незгоду зі складеним протоколом;

- наказом «Про преміювання працівників з нагоди Дня міста» від 10.09.2021 року № 197, з якого вбачається, що відповідно до Положення про одноразові заохочення працівників КП «Благоустрій-Вишгород» від 12.11.2018 року № 216 з нагоди відзначення Дня міста в межах фонду економії заробітної плати було премійовано працівників КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, серед яких була ОСОБА_2 (розмір преміювання визначений у розмірі 2000 грн.);

- Листом Виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 2-28/1590 від 15.09.2022 року, з якого вбачається, що директор КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради ОСОБА_1 протягом 01.12.2020-01.04.2022 року не повідомляв про наявність у нього реального конфлікту інтересів;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.08.2022, в яких він підтверджує заняття посади директора КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, що передбачає наявність у нього адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих повноважень, а також факт видання Наказу № 197 від 10.09.2021 року, яким було здійснено преміювання усіх працівників КП «Благоустрій-Вишгород», у тому числі, його мати ОСОБА_2 ; зазначені письмові пояснення записані зі слів ОСОБА_1 вірно, особисто ним прочитані, а також містять додаткові власноручні пояснення ОСОБА_1 , в яких він зазначає, що підписуючи зазначений наказ не мав жодного корисливого наміру, у тому числі щодо безпідставної виплати премії своєї матері ОСОБА_2 ;

- контрактом з керівником КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради від 30.04.2020 року, з якого вбачається факт призначення ОСОБА_1 на посаду директора цього підприємства, а також наявність у нього посадових обов?язків щодо розпорядження коштами підприємства, накладення стягнень на працівників відповідно до законодавства, видавати накази та інші акти (п. 2.11 контракту);

- положенням про преміювання робітників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР від 12.11.2018 року № 216, з якого вбачається, що преміювання робітників проводиться за підсумками роботи за місяць, а розмір премії встановлюється керівництво (п.2), показники преміювання затверджуються директором КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР;

- положенням про преміювання керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР за результатами господарської діяльності від 12.11.2018 року № 216, з якого вбачається, що премія затверджується і виплачується на підставі наказу директора підприємства (п. 11);

- статутом КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР, з якого вбачається, що керівник-директор підприємства приймає на роботу, звільняє, заохочує працівників і накладає стягнення (п. 3.12.3), у межах компетенції видає накази, що стосуються діяльності підприємства (п. 3.12.4), розпоряджається коштами і майном підприємства (п. 3.12.8);

- витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, з якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 разом з письмовими поясненнями надав копію Положення про одноразові заохочення працівників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР від 30.11.2021 року, що є додатком до колективного договору, у відповідності до положень якого видавався Наказ № 197 від 10.09.2021 року.

При дослідженні зазначеного положення судом встановлено, що до одноразових заохочень, зокрема, відносяться премії та заохочення до ювілейних дат, професійних свят, іншими повноважними причинами (п.1.); виплата заохочень здійснюється виходячи з фінансових можливостей підприємства та економії фонду заробітної плати (п. 2); заохочення до ювілейних дат призначаються та виплачуються за рішенням керівництва (п. 6).

Крім того, ОСОБА_1 надано службову записку від 06.09.2021 року від голови ради трудового колективу КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР ОСОБА_5 , в якій вона просить ОСОБА_1 за сумлінну працю та з нагоди відзначення Дня міста в межах фонду економії заробітної плати здійснити преміювання працівників підприємства, серед яких є мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Тобто, зазначеними документами підтверджено виключні та дискреційні повноваження ОСОБА_1 , як директора підприємства, щодо прийняття рішення про здійснення преміювання всіх працівників підприємства шляхом призначення одноразового заохочення з нагоди державного свята.

Таким чином, 06 вересня 2021 року на розгляд до ОСОБА_1 надійшла службова записка, в якій було піднято питання здійснення преміювання працівників підприємства з приводу призначення преміювання до ювілейних дат, серед яких була мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . Оскільки ОСОБА_1 є єдиним уповноваженим суб`єктом, що має право та розсуд виносити накази про преміювання в межах фонду економії заробітної плати, зважаючи на доцільність та ефективність розпорядження коштами підприємства, то саме в цей момент в нього виник реальний конфлікт інтересів, який полягав у протиріччі між його приватним інтересом (піклування про близьку особу, забезпечення її майнового та морального добробуту та благополуччя) та службовими повноваженнями, у відповідності до яких він мав вирішити питання про преміювання працівників, серед яких була його мати, про благополуччя та добробут якої він піклується. Це вплинуло на рівень об`єктивності та неупередженості подальшого рішення щодо преміювання працівників на підставі зазначеної доповідної записки.

У той же час, як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 не звертався до виконавчого комітету Вишгородської міської ради як органу управління КП «Благоустрій-Вишгород» з повідомленням про виникнення у нього реального конфлікту інтересів.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , які виразилися у неповідомленні посадовою особою юридичної особи публічного права у встановлених законом випадках та порядку про виникнення у нього реального конфлікту інтересів, правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП; провину ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення вважаю доведеною.

Дослідивши матеріали справи № 363/4299/22, суд доходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, за фактом вчинення якого було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1224 від 07.12.2022 року, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 1224 від 07.12.2022 року, складений у присутності ОСОБА_1 та особисто ним підписаний; містить заперечення ОСОБА_1 , в якому він висловлює свою незгоду зі складеним протоколом;

- наказом «Про преміювання працівників з нагоди Дня міста» від 10.09.2021 року № 197, з якого вбачається, що відповідно до Положення про одноразові заохочення працівників КП «Благоустрій-Вишгород» від 12.11.2018 року № 216 з нагоди відзначення Дня міста в межах фонду економії заробітної плати було премійовано працівників КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, серед яких була ОСОБА_2 (розмір преміювання визначений у розмірі 2000 грн.);

- Листом Виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 2-28/1590 від 15.09.2022 року, з якого вбачається, що директор КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради ОСОБА_1 протягом 01.12.2020-01.04.2022 року не повідомляв про наявність у нього реального конфлікту інтересів;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.08.2022, в яких він підтверджує заняття посади директора КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, що передбачає наявність у нього адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих повноважень, а також факт видання Наказу № 197 від 10.09.2021 року, яким було здійснено преміювання усіх працівників КП «Благоустрій-Вишгород», у тому числі, його мати ОСОБА_2 ; зазначені письмові пояснення записані зі слів ОСОБА_1 вірно, особисто ним прочитані, а також містять додаткові власноручні пояснення ОСОБА_1 , в яких він зазначає, що підписуючи зазначений наказ не мав жодного корисливого наміру, у тому числі щодо безпідставної виплати премії своєї матері ОСОБА_2 ;

- контрактом з керівником КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради від 30.04.2020 року, з якого вбачається факт призначення ОСОБА_1 на посаду директора цього підприємства, а також наявність у нього посадових обов?язків щодо розпорядження коштами підприємства, накладення стягнень на працівників відповідно до законодавства, видавати накази та інші акти (п. 2.11 контракту);

- положенням про преміювання робітників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР від 12.11.2018 року № 216, з якого вбачається, що преміювання робітників проводиться за підсумками роботи за місяць, а розмір премії встановлюється керівництво (п.2), показники преміювання затверджуються директором КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР;

- положенням про преміювання керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР за результатами господарської діяльності від 12.11.2018 року № 216, з якого вбачається, що премія затверджується і виплачується на підставі наказу директора підприємства (п. 11);

- статутом КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР, з якого вбачається, що керівник-директор підприємства приймає на роботу, звільняє, заохочує працівників і накладає стягнення (п. 3.12.3), у межах компетенції видає накази, що стосуються діяльності підприємства (п. 3.12.4), розпоряджається коштами і майном підприємства (п. 3.12.8);

- витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, з якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 , як директор підприємства, будуючи наділений виключними дискреційними повноваженнями щодо призначення заохочень всім працівникам підприємства у відповідності до порядку преміювання, затвердженого внутрішніми локальними актами, отримав від голови ради трудового колективу КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР ОСОБА_5 службову записку від 06.09.2021 року, в якій перед керівником підприємства було ініційоване питання щодо здійснення преміювання працівників підприємства за сумлінну працю та з нагоди відзначення Дня міста, серед яких була мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Тобто, перед ОСОБА_1 , як єдиною уповноваженою особою на призначення премій, постало питання щодо необхідності застосування своїх дискреційних повноважень по відношенню до близької особи - власної мати, про добробут, благополуччя якої він піклується, забезпечує найкращі її інтереси. Внаслідок цього у ОСОБА_1 виник реальний конфлікт інтересів, як суперечність між його приватним інтересом, що полягає у забезпеченні найкращих інтересів матері, її благополуччя та добробуту, та службовими повноваженнями, в межах яких він вирішує питання про преміювання працівників.

Не зважаючи на наявність реального конфлікту інтересів, ОСОБА_1 , не повідомляючи про це уповноважений орган, прийняв Наказ «Про преміювання працівників з нагоди Дня міста» від 10.09.2021 року № 197, яким у відповідності до службової записки було виписано премію його матері - ОСОБА_2 . Таким чином, ОСОБА_1 прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, тобто використав свої дискреційні повноваження за умови наявності суперечності між його приватним інтересом та службовими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність та неупередженість прийнятого рішення.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , які виразилися у прийнятті рішення в умовах реального конфлікту інтересів, правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП; провину ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення вважаю доведеною.

Дослідивши матеріали справи № 363/4300/22 про адміністративне правопорушення, суд доходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, за фактом вчинення якого було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1225 від 07.12.2022 року, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 1225 від 07.12.2022 року, складений у присутності ОСОБА_1 та особисто ним підписаний; містить заперечення ОСОБА_1 , в якому він висловлює свою незгоду зі складеним протоколом;

- наказом «Про преміювання працівників за підсумками роботи 2021 року» від 17.12.2021 року № 278, з якого вбачається у відповідності до Положення про одноразову винагороду за підсумками роботи за рік від 12.11.22018 року № 216 в межах фонду економії заробітної плати було премійовано працівників КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, серед яких була ОСОБА_2 (розмір преміювання визначений у розмірі 11912 грн.);

- Листом Виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 2-28/1590 від 15.09.2022 року, з якого вбачається, що директор КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради ОСОБА_1 протягом 01.12.2020-01.04.2022 року не повідомляв про наявність у нього реального конфлікту інтересів;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.08.2022, в яких він підтверджує заняття посади директора КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, що передбачає наявність у нього адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих повноважень, а також факт видання Наказу № 278 від 17.12.2021 року, яким було здійснено преміювання усіх працівників КП «Благоустрій-Вишгород», у тому числі, його мати ОСОБА_2 ; зазначені письмові пояснення записані зі слів ОСОБА_1 вірно, особисто ним прочитані, а також містять додаткові власноручні пояснення ОСОБА_1 , в яких він зазначає, що підписуючи зазначений наказ не мав жодного корисливого наміру, у тому числі щодо безпідставної виплати премії своєї матері ОСОБА_2 ;

- контрактом з керівником КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради від 30.04.2020 року, з якого вбачається факт призначення ОСОБА_1 на посаду директора цього підприємства, а також наявність у нього посадових обов?язків щодо розпорядження коштами підприємства, накладення стягнень на працівників відповідно до законодавства, видавати накази та інші акти (п. 2.11 контракту);

- положенням про преміювання робітників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР від 12.11.2018 року № 216, з якого вбачається, що преміювання робітників проводиться за підсумками роботи за місяць, а розмір премії встановлюється керівництво (п.2), показники преміювання затверджуються директором КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР;

- положенням про преміювання керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР за результатами господарської діяльності від 12.11.2018 року № 216, з якого вбачається, що премія затверджується і виплачується на підставі наказу директора підприємства (п. 11);

- статутом КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР, з якого вбачається, що керівник-директор підприємства приймає на роботу, звільняє, заохочує працівників і накладає стягнення (п. 3.12.3), у межах компетенції видає накази, що стосуються діяльності підприємства (п. 3.12.4), розпоряджається коштами і майном підприємства (п. 3.12.8);

- витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, з якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 разом з письмовими поясненнями надав копію Положення про одноразову винагороду за підсумками роботи за рік працівників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР від 30.11.2021 року, що є додатком до колективного договору, у відповідності до положень якого видавався Наказ № 278 від 17.12.2021 року.

При дослідженні зазначеного положення судом встановлено, що винагорода по підсумках роботи за рік виплачується робітникам, керівним працівникам, професіоналам і фахівцям та технічним службовцям, які є штатними працівниками підприємства (п.1.1); винагорода виплачується за рішенням керівництва згідно відпрацьованого часу на підприємстві (п. 1.2).

Крім того, ОСОБА_1 надано службову записку від 10.12.2021 року від майстра служби впорядкування територій ОСОБА_3 , в якій вона просить ОСОБА_1 за підсумками роботи 2021 року прибиральників територій служби впорядкування територій, за сумлінне виконання виробничих показників в межах фонду економії заробітної плати здійснити преміювання працівників підприємства (одноразову винагороду за підсумками роботи за рік в розмірі середньомісячного доходу), серед яких є мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Тобто, зазначеними документами підтверджено виключні та дискреційні повноваження ОСОБА_1 , як директора підприємства, щодо прийняття рішення про здійснення преміювання всіх працівників підприємства шляхом призначення одноразового заохочення з нагоди державного свята.

Таким чином, 10 грудня 2021 року на розгляд до ОСОБА_1 надійшла службова записка, в якій було піднято питання здійснення преміювання працівників підприємства за підсумками роботи за 2021 рік, серед яких була мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . Оскільки ОСОБА_1 є єдиним уповноваженим суб`єктом, що має право та розсуд виносити накази про преміювання в межах фонду економії заробітної плати, зважаючи на доцільність та ефективність розпорядження коштами підприємства, то саме в цей момент в нього виник реальний конфлікт інтересів, який полягав у протиріччі між його приватним інтересом (піклування про близьку особу, забезпечення її майнового та морального добробуту та благополуччя) та службовими повноваженнями, у відповідності до яких він мав вирішити питання про преміювання працівників, серед яких була його мати, про благополуччя та добробут якої він піклується. Це вплинуло на рівень об`єктивності та неупередженості подальшого рішення щодо преміювання працівників на підставі зазначеної доповідної записки.

У той же час, як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 не звертався до виконавчого комітету Вишгородської міської ради як органу управління КП «Благоустрій-Вишгород» з повідомленням про виникнення у нього реального конфлікту інтересів.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , які виразилися у неповідомленні посадовою особою юридичної особи публічного права у встановлених законом випадках та порядку про виникнення у нього реального конфлікту інтересів, правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП; провину ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення вважаю доведеною.

Дослідивши матеріали справи № 363/4301/22 про адміністративне правопорушення, суд доходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, за фактом вчинення якого було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1226 від 07.12.2022 року, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 1226 від 07.12.2022 року, складений у присутності ОСОБА_1 та особисто ним підписаний; містить заперечення ОСОБА_1 , в якому він висловлює свою незгоду зі складеним протоколом;

- наказом «Про преміювання працівників за підсумками роботи 2021 року» від 17.12.2021 року № 278, з якого вбачається у відповідності до Положення про одноразову винагороду за підсумками роботи за рік від 12.11.22018 року № 216 в межах фонду економії заробітної плати було премійовано працівників КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, серед яких була ОСОБА_2 (розмір преміювання визначений у розмірі 11912 грн.);

- Листом Виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 2-28/1590 від 15.09.2022 року, з якого вбачається, що директор КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради ОСОБА_1 протягом 01.12.2020-01.04.2022 року не повідомляв про наявність у нього реального конфлікту інтересів;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.08.2022, в яких він підтверджує заняття посади директора КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, що передбачає наявність у нього адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих повноважень, а також факт видання Наказу № 278 від 17.12.2021 року, яким було здійснено преміювання усіх працівників КП «Благоустрій-Вишгород», у тому числі, його мати ОСОБА_2 ; зазначені письмові пояснення записані зі слів ОСОБА_1 вірно, особисто ним прочитані, а також містять додаткові власноручні пояснення ОСОБА_1 , в яких він зазначає, що підписуючи зазначений наказ не мав жодного корисливого наміру, у тому числі щодо безпідставної виплати премії своєї матері ОСОБА_2 ;

- контрактом з керівником КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради від 30.04.2020 року, з якого вбачається факт призначення ОСОБА_1 на посаду директора цього підприємства, а також наявність у нього посадових обов?язків щодо розпорядження коштами підприємства, накладення стягнень на працівників відповідно до законодавства, видавати накази та інші акти (п. 2.11 контракту);

- положенням про преміювання робітників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР від 12.11.2018 року № 216, з якого вбачається, що преміювання робітників проводиться за підсумками роботи за місяць, а розмір премії встановлюється керівництво (п.2), показники преміювання затверджуються директором КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР;

- положенням про преміювання керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР за результатами господарської діяльності від 12.11.2018 року № 216, з якого вбачається, що премія затверджується і виплачується на підставі наказу директора підприємства (п. 11);

- статутом КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР, з якого вбачається, що керівник-директор підприємства приймає на роботу, звільняє, заохочує працівників і накладає стягнення (п. 3.12.3), у межах компетенції видає накази, що стосуються діяльності підприємства (п. 3.12.4), розпоряджається коштами і майном підприємства (п. 3.12.8);

- витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, з якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 , як директор підприємства, будуючи наділений виключними дискреційними повноваженнями щодо призначення заохочень всім працівникам підприємства у відповідності до порядку преміювання, затвердженого внутрішніми локальними актами, отримав від майстра служби впорядкування територій ОСОБА_3 службову записку від 10.12.2021 року, в якій перед керівником підприємства було ініційоване питання щодо здійснення виплати одноразової грошової винагороди працівникам підприємства за підсумками роботи за 2021 рік, серед яких була мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Тобто, перед ОСОБА_1 , як єдиною уповноваженою особою на призначення премій, постало питання щодо необхідності застосування своїх дискреційних повноважень по відношенню до близької особи - власної мати, про добробут, благополуччя якої він піклується, забезпечує найкращі її інтереси. Внаслідок цього у ОСОБА_1 виник реальний конфлікт інтересів, як суперечність між його приватним інтересом, що полягає у забезпеченні найкращих інтересів матері, її благополуччя та добробуту, та службовими повноваженнями, в межах яких він вирішує питання про преміювання працівників.

Не зважаючи на наявність реального конфлікту інтересів, ОСОБА_1 , не повідомляючи про це уповноважений орган, прийняв Наказ «Про преміювання працівників за підсумками роботи 2021 року» від 17.12.2021 року № 278, яким у відповідності до службової записки було виписано премію його матері - ОСОБА_2 . Таким чином, ОСОБА_1 прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, тобто використав свої дискреційні повноваження за умови наявності суперечності між його приватним інтересом та службовими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність та неупередженість прийнятого рішення.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , які виразилися у прийнятті рішення в умовах реального конфлікту інтересів, правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП; провину ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення вважаю доведеною.

Дослідивши матеріали справи № 363/4302/22 про адміністративне правопорушення, суд доходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, за фактом вчинення якого було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1227 від 07.12.2022 року, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 1227 від 07.12.2022 року, складений у присутності ОСОБА_1 та особисто ним підписаний; містить заперечення ОСОБА_1 , в якому він висловлює свою незгоду зі складеним протоколом;

- наказом «Про преміювання працівників з нагоди святкування Нового року 2022 та Різдва Христового» від 17.12.2021 року № 280, з якого вбачається, що відповідно до Положення про одноразові заохочення працівників від 12.11.2018 року № 216 з нагоди святкування Нового року 2022 та Різдва Христового в межах фонду економії заробітної плати було премійовано працівників КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, серед яких була ОСОБА_2 (розмір преміювання визначений у розмірі 5000 грн.);

- Листом Виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 2-28/1590 від 15.09.2022 року, з якого вбачається, що директор КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради ОСОБА_1 протягом 01.12.2020-01.04.2022 року не повідомляв про наявність у нього реального конфлікту інтересів;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.08.2022, в яких він підтверджує заняття посади директора КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, що передбачає наявність у нього адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих повноважень, а також факт видання Наказу № 280 від 17.12.2021 року, яким було здійснено преміювання усіх працівників КП «Благоустрій-Вишгород», у тому числі, його мати ОСОБА_2 ; зазначені письмові пояснення записані зі слів ОСОБА_1 вірно, особисто ним прочитані, а також містять додаткові власноручні пояснення ОСОБА_1 , в яких він зазначає, що підписуючи зазначений наказ не мав жодного корисливого наміру, у тому числі щодо безпідставної виплати премії своєї матері ОСОБА_2 ;

- контрактом з керівником КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради від 30.04.2020 року, з якого вбачається факт призначення ОСОБА_1 на посаду директора цього підприємства, а також наявність у нього посадових обов?язків щодо розпорядження коштами підприємства, накладення стягнень на працівників відповідно до законодавства, видавати накази та інші акти (п. 2.11 контракту);

- положенням про преміювання робітників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР від 12.11.2018 року № 216, з якого вбачається, що преміювання робітників проводиться за підсумками роботи за місяць, а розмір премії встановлюється керівництво (п.2), показники преміювання затверджуються директором КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР;

- положенням про преміювання керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР за результатами господарської діяльності від 12.11.2018 року № 216, з якого вбачається, що премія затверджується і виплачується на підставі наказу директора підприємства (п. 11);

- статутом КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР, з якого вбачається, що керівник-директор підприємства приймає на роботу, звільняє, заохочує працівників і накладає стягнення (п. 3.12.3), у межах компетенції видає накази, що стосуються діяльності підприємства (п. 3.12.4), розпоряджається коштами і майном підприємства (п. 3.12.8);

- витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, з якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 разом з письмовими поясненнями надав копію Положення про одноразові заохочення працівників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР від 30.11.2021 року, що є додатком до колективного договору, у відповідності до положень якого видавався Наказ № 280 від 17.12.2021 року.

При дослідженні зазначеного положення судом встановлено, що до одноразових заохочень, зокрема, відносяться премії та заохочення до ювілейних дат, професійних свят, іншими повноважними причинами (п.1.); виплата заохочень здійснюється виходячи з фінансових можливостей підприємства та економії фонду заробітної плати (п. 2); заохочення до державних та професійних свят призначаються та виплачуються за рішенням керівництва (п. 5); заохочення до ювілейних дат призначаються та виплачуються за рішенням керівництва (п. 6).

Крім того, ОСОБА_1 надано службову записку від 10.12.2021 року від голови ради трудового колективу КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР ОСОБА_5 , в якій вона просить ОСОБА_1 за сумлінну працю та з нагоди святкування Нового року 2022 та Різдва Христового в межах фонду економії заробітної плати здійснити преміювання працівників підприємства, серед яких є мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Тобто, зазначеними документами підтверджено виключні та дискреційні повноваження ОСОБА_1 , як директора підприємства, щодо прийняття рішення про здійснення преміювання всіх працівників підприємства шляхом призначення одноразового заохочення з нагоди державного свята.

Таким чином, 10 грудня 2021 року на розгляд до ОСОБА_1 надійшла службова записка від голови ради трудового колективу, в якій було піднято питання здійснення преміювання працівників підприємства з нагоди святкування Нового року та Різдва Христовоого, серед яких була мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . Оскільки ОСОБА_1 є єдиним уповноваженим суб`єктом, що має право та розсуд виносити накази про преміювання в межах фонду економії заробітної плати, зважаючи на доцільність та ефективність розпорядження коштами підприємства, то саме в цей момент в нього виник реальний конфлікт інтересів, який полягав у протиріччі між його приватним інтересом (піклування про близьку особу, забезпечення її майнового та морального добробуту та благополуччя) та службовими повноваженнями, у відповідності до яких він мав вирішити питання про преміювання працівників, серед яких була його мати, про благополуччя та добробут якої він піклується. Це вплинуло на рівень об`єктивності та неупередженості подальшого рішення щодо преміювання працівників на підставі зазначеної доповідної записки.

У той же час, як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 не звертався до виконавчого комітету Вишгородської міської ради як органу управління КП «Благоустрій-Вишгород» з повідомленням про виникнення у нього реального конфлікту інтересів.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , які виразилися у неповідомленні посадовою особою юридичної особи публічного права у встановлених законом випадках та порядку про виникнення у нього реального конфлікту інтересів, правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП; провину ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення вважаю доведеною.

Дослідивши матеріали справи № 363/4303/22 про адміністративне правопорушення, суд доходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, за фактом вчинення якого було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1228 від 07.12.2022 року, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 1228 від 07.12.2022 року, складений у присутності ОСОБА_1 та особисто ним підписаний; містить заперечення ОСОБА_1 , в якому він висловлює свою незгоду зі складеним протоколом;

- наказом «Про преміювання працівників з нагоди святкування Нового року 2022 та Різдва Христового» від 17.12.2021 року № 280, з якого вбачається, що відповідно до Положення про одноразові заохочення працівників від 12.11.2018 року № 216 з нагоди святкування Нового року 2022 та Різдва Христового в межах фонду економії заробітної плати було премійовано працівників КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, серед яких була ОСОБА_2 (розмір преміювання визначений у розмірі 5000 грн.);

- Листом Виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 2-28/1590 від 15.09.2022 року, з якого вбачається, що директор КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради ОСОБА_1 протягом 01.12.2020-01.04.2022 року не повідомляв про наявність у нього реального конфлікту інтересів;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.08.2022, в яких він підтверджує заняття посади директора КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради, що передбачає наявність у нього адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих повноважень, а також факт видання Наказу № 280 від 17.12.2021 року, яким було здійснено преміювання усіх працівників КП «Благоустрій-Вишгород», у тому числі, його мати ОСОБА_2 ; зазначені письмові пояснення записані зі слів ОСОБА_1 вірно, особисто ним прочитані, а також містять додаткові власноручні пояснення ОСОБА_1 , в яких він зазначає, що підписуючи зазначений наказ не мав жодного корисливого наміру, у тому числі щодо безпідставної виплати премії своєї матері ОСОБА_2 ;

- контрактом з керівником КП «Благоустрій-Вишгород» Вишгородської міської ради від 30.04.2020 року, з якого вбачається факт призначення ОСОБА_1 на посаду директора цього підприємства, а також наявність у нього посадових обов?язків щодо розпорядження коштами підприємства, накладення стягнень на працівників відповідно до законодавства, видавати накази та інші акти (п. 2.11 контракту);

- положенням про преміювання робітників КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР від 12.11.2018 року № 216, з якого вбачається, що преміювання робітників проводиться за підсумками роботи за місяць, а розмір премії встановлюється керівництво (п.2), показники преміювання затверджуються директором КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР;

- положенням про преміювання керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР за результатами господарської діяльності від 12.11.2018 року № 216, з якого вбачається, що премія затверджується і виплачується на підставі наказу директора підприємства (п. 11);

- статутом КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР, з якого вбачається, що керівник-директор підприємства приймає на роботу, звільняє, заохочує працівників і накладає стягнення (п. 3.12.3), у межах компетенції видає накази, що стосуються діяльності підприємства (п. 3.12.4), розпоряджається коштами і майном підприємства (п. 3.12.8);

- витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, з якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 , як директор підприємства, будуючи наділений виключними дискреційними повноваженнями щодо призначення заохочень всім працівникам підприємства у відповідності до порядку преміювання, затвердженого внутрішніми локальними актами, отримав від голови ради трудового колективу КП «Благоустрій-Вишгород» ВМР ОСОБА_5 службову записку від 10.12.2021 року, в якій перед керівником підприємства було ініційоване питання щодо здійснення преміювання працівників підприємства з нагоди святкування Нового року 2022 та Різдва Христового, серед яких була мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Тобто, перед ОСОБА_1 , як єдиною уповноваженою особою на призначення премій, постало питання щодо необхідності застосування своїх дискреційних повноважень по відношенню до близької особи - власної мати, про добробут, благополуччя якої він піклується, забезпечує найкращі її інтереси. Внаслідок цього у ОСОБА_1 виник реальний конфлікт інтересів, як суперечність між його приватним інтересом, що полягає у забезпеченні найкращих інтересів матері, її благополуччя та добробуту, та службовими повноваженнями, в межах яких він вирішує питання про преміювання працівників.

Не зважаючи на наявність реального конфлікту інтересів, ОСОБА_1 , не повідомляючи про це уповноважений орган, прийняв Наказ «Про преміювання працівників з нагоди святкування Нового року 2022 та Різдва Христового» від 17.12.2021 року № 280, яким у відповідності до службової записки було виписано премію його матері - ОСОБА_2 . Таким чином, ОСОБА_1 прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, тобто використав свої дискреційні повноваження за умови наявності суперечності між його приватним інтересом та службовими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність та неупередженість прийнятого рішення.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , які виразилися у прийнятті рішення в умовах реального конфлікту інтересів, правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП; провину ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення вважаю доведеною.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За таких обставин, на підставі вищевикладених норм закону, суд вважає докази, що містяться в матеріалах справи, належними і допустимим та такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, за фактом вчинення яких були складені відповідні протоколи, що були описані та досліджені вище - неповідомлення ОСОБА_1 як посадовою особою юридичної особи публічного права у встановлених законом випадках та порядку про виникнення у нього реального конфлікту інтересів та прийняття ОСОБА_1 як посадовою особою юридичної особи публічного права рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 23, 33 КУпАП при призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність і вважає, що оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, то на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП стягнення слід призначити у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 172-7 КУпАП як такої, що передбачає більш сувору відповідальність з числа вчинених правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, на користь держави стягується судовий збір, розмір якого відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» становить 0,2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Внаслідок цього з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 35, 172-7, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (справи № 363/4288/22, № 363/4289/22, № 363/4290/22, № 363/4291/22, № 363/4292/22, № 363/4293/22, № 363/4294/22, № 363/4295/22, № 363/4296/22, № 363/4297/22, № 363/4298/22, № 363/4299/22, № 363/4300/22, № 363/4301/22, № 363/4302/22, № 363/4303/22).

Провадження у справі № 363/4289/22 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП (протокол № 1213 від 07.12.2022 року), закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених у ст. 38 КУпАП.

Провадження у справі № 363/4288/22 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (протокол № 1214 від 07.12.2022 року), закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених у ст. 38 КУпАП.

Провадження у справі № 363/4290/22 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП (протокол № 1215 від 07.12.2022 року), закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених у ст. 38 КУпАП.

Провадження у справі № 363/4291/22 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (протокол № 1216 від 07.12.2022 року), закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених у ст. 38 КУпАП.

Провадження у справі № 363/4292/22 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП (протокол № 1217 від 07.12.2022 року), закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених у ст. 38 КУпАП.

Провадження у справі № 363/4293/22 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (протокол № 1218 від 07.12.2022 року), закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених у ст. 38 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом десяти днів.

Суддя О.В. Рукас