Справа № 946/2314/23
Провадження № 3/946/1113/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 квітня 2023 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Адамов А.С., розглянувши адміністративні матеріалами, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Одеської області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої директором Ізмаїльської міжрайонною державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

31.03.2023 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з Управління стратегічних розслідувань в Одеської області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Так, з протоколу за №810/2023 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 24.03.2023 року,вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора Ізмаїльської міжрайонної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, будучи суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час прийняття рішення та вчинення дій, щодо підписання листа на адресу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області № 17 від 02.02.2022 про встановлення надбавки за складність та напруженість у роботі, в якому самостійно визначила її відсотковий розмір, що стало підставою для видачі наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №18-к від 10.02.2022, згідно якого ОСОБА_1 встановлена надбавка за складність, напруженість у роботі у розмірі 50 % до посадового окладу з 01 січня 2022 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Також, 31.03.2023 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з Управління стратегічних розслідувань в Одеської області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Так, з протоколу за №811/2023 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 24.03.2023 року, вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора Ізмаїльської міжрайонної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, будучи суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», вчинила дій та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, щодо підписання листа на адресу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області № 17 від 02.02.2022 про встановлення надбавки за складність та напруженість у роботі, в якому самостійно визначила її відсотковий розмір, що стало підставою для видачі наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №18-к від 10.02.2022, згідно якого ОСОБА_1 встановлена надбавка за складність, напруженість у роботі у розмірі 50 % до посадового окладу з 01 січня 2022 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.04.2023 року на підставі ст. 36 КУпАП матеріали справ про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 об`єднані до одного провадження.

18.04.2023 представник ОСОБА_1 адвокат Кобак Р.І. надав письмові пояснення, згідно яких просить провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є виникнення у такої особи реального конфлікту інтересів, обов`язковим елементом якого є приватний інтерес цієї особи, що суперечить її повноваженням. Як вбачається з листа директора Ізмаїльської міжрайонною державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів ОСОБА_1 від 02.02.022 року за вих. № 17, ОСОБА_1 звернулася до в.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області з листом наступного змісту «Прошу Вас надати директору ОСОБА_1 надбавку за складність та напруженість на 2022 рік у розмірі 50% від посадової окладу». Відповідно до наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області № 18-К від 10 лютого 2022 року, встановлено надбавку за складність, напруженість у роботі у розмірі 50% до посадового окладу з 01 січня 2022 року, тридцяти трьом особам, серед яких є ОСОБА_1 . Як вбачається з наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області № 18-К від 10 лютого 2022 року, такий наказ був прийнятий відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.089.2002 № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», положення про Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області, затвердженого наказом Держапродспоживслужби від 24.02.2020 року № 159. Відповідно до підпункту 2) пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», установити надбавки працівникам: а) у розмірі до 50 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати, тарифної ставки): за високі досягнення у праці; за виконання особливо важливої роботи (на строк її виконання); за складність, напруженість у роботі. Відповідно до пункту 5 вищевказаної постанови, преміювання керівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, їх заступників, встановлення їм надбавок та доплат до посадових окладів, надання матеріальної допомоги здійснюється за рішенням органу вищого рівня у межах наявних коштів на оплату праці. Підсумовуючи наведене, надбавка за складність та напружень була встановлена саме за рішенням органу вищого рівня та у межах розміру, встановленого законодавством. Вказане свідчить, що лист ОСОБА_1 носив лише рекомендаційний характер та не зобов`язував начальника Головного управління встановлювати та визначати розмір премії та надбавки у зазначеному листі розмірі. особа, що склала протокол обмежилася лише посиланням в протоколі на роз`яснення Національного агентства з питань запобігання корупції №11 від 13.06.2022 року "Щодо наявності/відсутності конфлікту інтересів під час реалізації повноважень з окремих питань оплати праці", які були надані після вчинення дій ОСОБА_1 , за які дана особа притягується до адміністративної відповідальності. Більш того, як вбачається з наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області № 18-К від 10 лютого 2022 року, окрім ОСОБА_1 надбавку за складність, напруженість у роботі саме у розмірі 50% до посадового окладу з 01 січня 2022 року було встановлено ще 32 особам, які як і ОСОБА_1 є керівниками чи виконуючим обов`язки керівників державних установ та закладів нижчого рівня, що належать до сфери управління Держпродспоживслужби та розташовані на території Одеської області. Вказане свідчить про те, що розмір надбавки був визначений саме за рішенням начальника Головного управління. За таких умов вбачається, що фактично, адміністративні правопорушення були інкриміновані ОСОБА_1 лише за посадою, а питання щодо її повноважень взагалі не досліджувалось. Оскільки представлені матеріали справи та протоколи про адміністративні правопорушення не містять даних про наявність обставин, як усіх складових реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1 , можна дійти висновку про відсутність в діях останньої, складу адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП. Окрім вищевказаного, надані суду матеріали не містять жодних доказів наявності у ОСОБА_1 реальних повноважень на визначення розміру премії. Не розкрито таких повноважень і у формулюванні правопорушень наведених у протоколах, оскільки викладаючи суть правопорушень, уповноважена особа, що складала протоколи оминула ці відомості та не зазначила, які саме повноваження директора лабораторії, що були покладені на ОСОБА_1 утворюють суперечність з приватним інтересом, чим фактично порушила вимоги ст. 256 КУпАП. Тобто, особа, яка складала протокол дійсно встановила факт підписання листу зазначенням розміру заохочувальних виплат, однак не перевірила та не встановила, як наслідок в протоколі не зазначила, доказами не підтвердила алгоритм визначення розміру таких виплат та їх нарахування, цим самим не було встановлено всіх ознак та складу правопорушення, за яке ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності. Разом з тим, особа, що склала протокол обмежилася лише посиланням в протоколі на роз`яснення Національного агентства з питань запобігання корупції №11 від 13.06.2022 року "Щодо наявності/відсутності конфлікту інтересів під час реалізації повноважень з окремих питань оплати праці", які були надані після вчинення дій ОСОБА_1 за які дана особа притягується до адміністративної відповідальності.

Представник притягуваної адвокат Кобак Р.І. в судовому засіданні просив закрити адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за вчинення начебто нею адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП з підстав, визначених ним у письмових запереченнях на протоколи про адміністративні правопорушення. Зазначив, що відсутня наявність реального конфлікту, а його немає. Така надбавка була встановлена на аналогічних посадах по всій Одеської області. Надбавка встановлена не самостійно, а наказом керівника органу вищого рівня згідно відповідної постанови КМУ. Лист притягуваної мав лише рекомендаційний характер та ним не встановлено надбавки. Роз`яснення НАЗК не є обов`язковими та прийняті пізніше.

Притягувана ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала повністю позицію свого представника, зазначила, що невинна, не вчиняла адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, просить справу закрити.

Прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури Маріогло О.А. в судовому засіданні підтримав протоколи про адміністративні правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Розглянувши протоколи про адміністративні правопорушення та додані до них матеріали, заслухавши пояснення притягуваної, її представника, прокурора, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із викладеного слідує, що під час розгляду справи, законодавець покладає на суд обов`язок, обумовлений з`ясуванням істотних обставин справи, перелік яких регламентовано законом, які слугують правовими підставами (підґрунтям) для прийняття рішення про визнання особи винуватою у скоєнні інкримінованого правопорушення та застосування до неї заходу державного примусу у вигляді накладення стягнення.

Склад адміністративного правопорушення це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Як зазначено у протоколах про адміністративні правопорушення моментом виникнення у директора Ізмаїльської міжрайонної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів є момент вчинення нею дій з підписання вищенаведеного листу на адресу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, а приватний інтерес останньої полягає у реалізації нею своїх повноважень стосовно себе, пов`язаних з можливістю впливу та прийняття остаточного рішення про встановлення додаткових стимулюючих виплат.

Суд не може погодитися з такими висновками особи, яка склала протоколи, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до положень затверджених наказом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів № 364 від 27.04.2018, Ізмаїльська міжрайонна державна лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів є державною установою, що підпорядковується Головному управлінню Держпродспоживслужби в Одеській області і належить до сфери управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.

Відповідно до положення про Ізмаїльську міжрайонну державну лабораторію Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів та посадової інструкції, до функціональних обов`язків ОСОБА_1 , як директора Ізмаїльської міжрайонної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів відноситься: керівництво діяльністю лабораторії та її структурних підрозділів, призначення та звільнення з посад працівників, розпорядження коштами лабораторії, контролю за виконанням покладених завдань, та інше.

Наказом начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області № 230-во від 06.06.2018 ОСОБА_1 переведено на посаду директора Ізмаїльської міжрайонної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів з 07.06.2018.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про запобігання корупції, а також примітки до ст. 172-7 КУпАП під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Визначення поняття приватний інтерес міститься в ст. 1 Закону України Про запобігання корупції і полягає у будь-якому майновому чи немайновому інтересі особи, у тому числі зумовленому особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

До обсягу функцій ОСОБА_1 , як в.о. директора Ізмаїльської міжрайонної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, відповідно до положення та посадової інструкції, остання наділена адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями (обов`язками).

Таким чином, згідно п.п. «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», посада директора Ізмаїльської міжрайонної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів ОСОБА_1 віднесена до суб`єктів на яких поширюється дія цього Закону, як на посадову та службову особу інших державних органів, яка є суб`єктом відповідальності за вчинення за порушення пов`язаного з корупцією передбаченого ст. 172-7 КУпАП, в вона зобов`язана виконувати вимоги зазначені у ст. 28 Закону «Про запобігання корупції».

Так, директор Ізмаїльської міжрайонної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів ОСОБА_1 підписала лист на адресу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області № 17 від 02.02.2022 про встановлення надбавки за складність та напруженість у роботі із визначенням відсоткового розміру.

Наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області № 18-к від 10.02.2022, виданого на підставі вказаного листа№ 17 від 02.02.2022, ОСОБА_1 встановлена надбавка за складність, напруженість у роботі у розмірі 50 % до посадового окладу з 01 січня 2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до статті 1 Закону «Про запобігання корупції» та п. 2 Примітки до ст.172-7 КУпАП, під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до визначень зазначених в статті 1 Закону «Про запобігання корупції», приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Виходячи з аналізу загальних положень Закону України "Про запобігання корупції", суб`єктивна сторона як корупційного правопорушення, так і правопорушення, пов`язаного з корупцією, характеризується тим, що воно вчиняється лише з корисливих спонукань, і особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага. Тобто, навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовими повноваженнями, обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень.

При цьому, якщо мова йде про конфлікт інтересів, то він повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Діюче антикорупційне законодавство України розділяє два види конфлікту інтересів: потенційний та реальний. При цьому, інкриміновані ОСОБА_1 ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, передбачають адміністративну відповідальність лише за неповідомлення про наявність реального конфлікту інтересів та за вчинення дій або прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідальності за порушення зазначених правил щодо потенційного конфлікту інтересів, зазначені норми КУпАП не встановлюють.

Таким чином, хоча стаття 28 Закону України "Про запобігання корупції" про порушення вимог якої зазначено в адміністративних протоколах стосовно ОСОБА_1 , передбачає обов`язок особи повідомляти про наявність у неї потенційного чи реального конфлікту інтересів, проте адміністративна відповідальність за ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП настає лише за умови прийняття рішення в умовах саме реального конфлікту інтересів.

Аналіз термінів "потенційний інтерес" та "реальний інтерес", які містяться в ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції", з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В.М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року №126/50-е (наданого Вищому спеціалізованому суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ; інформаційний лист № 223-943/0/4/-17 від 22 травня 2017 року) щодо законодавства про боротьбу з корупцією, дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто, відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів, особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів цієї сукупності, реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.

Суперечність між приватним інтересом та повноваженнями полягає в тому, що, з одного боку, в особи наявний приватний інтерес (майновий або немайновий), а з іншого, особа, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, має виконувати свої службові обов`язки в інтересах держави, територіальної громади, виключаючи можливість будь-якого впливу приватного інтересу.

З огляду на наведене, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є виникнення у такої особи реального конфлікту інтересів, обов`язковим елементом якого є приватний інтерес цієї особи, що суперечить її повноваженням.

Отже, начальник лікарні має певні службові повноваження, покладені на неї Положенням про лікарню, і які загалом зводяться до забезпечення організації її роботи та управління трудовою діяльністю її працівників, які функціонально перебувають у підлеглості до цієї посади.

Разом з тим, начальник лікарні, у свою чергу перебуває у подібній підлеглості до начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, який по відношенню до неї виступає органом призначення та контролю. У цих відносинах перша не керує другим. Навпаки в даному випадку начальник лікарні є підпорядкованим суб`єктом по відношенню до начальника Головного управління, тому будь-які дії чи рішення, що ним вчиняються відносно начальника Головного управління не є такими, що виступають як засіб впливу керуючого суб`єкта на поведінку підлеглого об`єкта. В цій конкретній ситуації особа діє не на виконання своїх службових повноважень, а як сторона трудового договору, в якому вона підпорядкована своєму власному керівництву.

Посилання в протоколах на роз`яснення Національного агентства з питань запобігання корупції № 11 від 13.06.2022 щодо наявності/відсутності конфлікту інтересів під час реалізації повноважень з окремих питань оплати праці в частині обґрунтування вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не спростовує викладеного, оскільки останні не є релевантними до тих правовідносин, що розглядаються в межах цієї справи. Так, в даних правовідносинах мова йде про виплати, які згідно законодавству не є стимулюючими. Натомість, останні відповідно до статті 2 Закону України Про оплату праці, а також пунктів 1.3, 2.2.1 Інструкції із статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 № 5 входять до складу фонду додаткової заробітної плати, а не стимулюючих виплат. Також, в протоколах про адміністративне правопорушення залишено поза увагою той факт, що звернення ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області щодо призначення надбавок за інтенсивність праці стосуються майбутніх періодів, тому фактор оцінювання роботи працівника, про який йдеться у роз`ясненнях НАЗК, не застосовується до цих правовідносин.

Більш того, Верховним судому складі Касаційного кримінального суду в ухвалі від 09 грудня 2020 року у справі №266/3090/18, постанові від 28 листопада 2019 року у справі №236/6/18, постанові від 28 листопада 2019 року у справі №236/6/18 зроблено правовий висновок про те, що роз`яснення НАЗК щодо застосування окремих положень Закону України Про запобігання корупції не є нормативним актом і не містять норм кримінального процесуального права, а тому не можуть застосовуватися судами під час розгляду кримінальних проваджень. З урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини в цій частині, дані висновки є застосовними до справ про адміністративні правопорушення.

З огляду на той факт, що у справах про адміністративні правопорушення останньою інстанцією є апеляційна, суд враховує подібні рішення під час надання оцінки встановленим обставинам. Так, Сумський апеляційний суд у своїй постанові від 24 липня 2019 року у справі № 591/724/19 дійшов цілком слушних висновків про те, що отримання грошової винагороди у формі зарплати та її складових - премії, надбавки, за своєю суттю не може виступати мотивом правопорушень, пов`язаних з корупцією, оскільки право на зарплату, не нижчу від визначеної законом, законодавчо закріплене у статті 43 Конституції України, а згідно частини першої і другої статті 1-2 Закону України Про оплату праці заробітна плата - це винагорода, обчислена у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, і її розмір залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно - ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Структура зарплати складається з основної зарплати (це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців), додаткової зарплати (це винагорода за працю понад встановлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці), інших заохочувальних та компенсаційних виплат (це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми). При цьому апеляційний суд зазначив, що саме поняття приватний інтерес за ст. 1 Закону України Про запобігання корупції, є набагато вужчим за його розмовне тлумачення й віднесення до такої категорії заробітної плати й інших прирівняних до неї виплат є дещо спірним і таким, що не повною мірою узгоджується з роз`ясненнями самої НАЗК.

Також суд зазначає, що особливістю складу адміністративного правопорушення за частинами 1, 2 статті 172-7 КУпАП є його суб`єктивна сторона, яка характеризується умисною формою вини. Разом з тим, матеріали справи не містять фактичних даних, які б підтверджували, що особа в даному випадку діяла з умислом, який був направлений на неповідомлення керівному органу про наявність реального конфлікту інтересів та вчинення дій в умовах цього конфлікту. Для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій. Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути прямо відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.

Суд вважає, що поза розумним сумнівом має бути доведений з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як таких, що утворюють об`єктивну сторону, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Таку ж позицію висловив Верховний Суд в постанові Касаційного кримінального суду від 09 квітня 2020 року у справі № 761/43930/17.

Таким чином суд приходить до висновку про неможливість констатувати об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення, а саме щодо вчинення особою дій, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та наявності її вини у формі умислу, що є основним правилом застосування ст. 256 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, а тому провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 38, 221, 247, 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрити у зв?язку з відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Повний текст постанови виготовлений 24.04.2023 року.

Суддя: А.С. Адамов