ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2023 Справа №607/11839/23

провадження №3/607/4851/2023

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ломакін В.Є., розглянувши матеріали, які надійшли з Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , студента ЗУНУ,

ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

28 червня 2023 року близько 23 год. 30 хв. громадянин ОСОБА_1 перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинив відносно свого батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме висловлював в його сторону словесні образи, погрожував фізичною розправою, замахнувся та намагався нанести ляпас, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, чим порушив вимоги п.п. 3, 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення визнав та щиро розкаявся, критично оцінює свій вчинок та обіцяє в подальшому правопорушень не вчиняти.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що з сином вони помирились і претензій до останнього він не має, а тому просив звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши їх у відповідності до положень ст.252 КУпАП, приходжу до наступного висновку.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство, це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство, це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 зазначеного вище Закону).

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Окрім власного визнання вини ОСОБА_1 , його вина у вчиненні адміністративного правопорушення доведена наступними матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме: даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №571043 від 29 червня 2023 року, електронним рапортом витягом із ІПНП України, яким зафіксоване повідомлення невідомої особи на лінію 102 про те, що ОСОБА_1 вчиняє конфлікт; письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від 29 червня 2023 року, про обставини вчиненого ОСОБА_1 домашнього насильства.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства, тобто вчинення будь-яких дій психологічного та фізичного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважені вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

З урахуванням обставин вчиненого правопорушення, оцінивши подані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи всі обставини справи, зокрема те, що не було завдано значної шкоди суспільним інтересам та інтересам окремих осіб, та які свідчать про малозначність вчиненого правопорушення, приймаючи до уваги характеризуючі дані ОСОБА_1 , який визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, до відповідальності притягується вперше, примирився із потерпілим, вважаю за можливе застосувати до останнього ст. 22 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 22, 173-2, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяВ. Є. Ломакін