КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Справа № 133/244/23

провадження № 3/133/479/23

17.04.23 м. Козятин

Суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Пєтухова Н.О., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області

про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , такого, який не працює,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Козятинського міськрайонного суду Вінницької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 146993 від 27.01.2023, відповідно до якого ОСОБА_1 , 19.01.2023 о 17 год. 00 хв. в м. Козятині, вул. Винниченка, у приміщенні школи №1вчинив відносно своєї колишньої тещі ОСОБА_2 домашнє насильство, яке виражалось в нецензурній лайці, погрозами фізичної розправи, що могло завдати шкоди її психологічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , не з`явився. Однак, через канцелярію суду подав клопотання, в якому просив справу розглядати у його відсутність, своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, просив закрити провадження у справі за відсутності в його діях вини та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Своє клопотання мотивував тим, що колишню тещу він не ображав, вони розмовляли з нею на підвищених тонах з її ж ініціативи. Подія сталась в приміщенні школи №1 в м. Козятині, тобто в громадському місці, та відносно його колишньої тещі, яка не відноситься до членів його сім`ї, вони разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Крім того, на його думку, поліцейським під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не зібрано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів того, що під час конфлікту він умисно спричинив ОСОБА_2 емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, а відтак, завдав шкоди її психічному здоров`ю, і що це спричинило наслідки п. 14 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Поліцейським також не зазначено в чому полягає об`єктивна сторона правопорушення, зокрема, щодо психологічного насильства відносно його колишньої тещі та не зазначено, яка саме могла бути завдана шкода потерпілій. Таким чином, вважає, що в його діях не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАПА, оскільки він не мав умислу на заподіяння шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 , яка являється його колишньою тещею, вона не відноситься до членів його сім`ї, а також подія сталася в громадському місці, тому просить закрити провадження у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в процесуальному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Аналізуючи фабулу інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що провадження по справі відносно нього підлягає закриттю через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції, «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

У справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia, рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ, така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia, заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки, вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 вчинив відносно своєї колишньої тещі насильство в сім`ї, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 , крім протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173 КУпАП відносно останнього, надано рапорт; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 19.014.2023; пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; копія паспорта на ім`я ОСОБА_1 .

За змістом ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, дії особи можуть бути кваліфіковані за цією статтею у випадку вчинення насильства в сім`ї, тобто умисного вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений.

Психологічне насильство в сім`ї - насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Відповідно до Закону України "Про попередження насильства у сім`ї", насильством у сім`ї є будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Згідно зі ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'єю є особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема за пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , вони є бувшими зятем та тещею. Доказів того, що вони спільно проживають, ведуть спільне господарства, чи пов`язані спільним побутом, не надано. Отже, судом не встановлено, що сторони мають взаємні права та обов`язки, тобто є сім`єю.

Аналізуючи надані суду докази, суд приходить до переконання, що в ході судового розгляду справи не було доведено факту вчинення ОСОБА_1 насильства в сім`ї, тобто умисного вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, які могли б завдати або завдали шкоди ОСОБА_2 як члену сім`ї.

За таких обставин суд вважає, що вчинення ОСОБА_1 будь-яких дій, передбачених ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_2 суперечать змісту вказаної правової норми.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушення інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.173-2, 245,251,252,283-285,294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАп, стосовно ОСОБА_1 , закрити на підставі п.1 ч.1ст.247КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

17.04.23