Справа № 442/4398/23
Провадження №3-зв/442/2/2023
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 липня 2023 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Грицай М.М., розглянувши заяву судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Кучаковського Юрія Сергійовича про самовідвід у справі №442/4398/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и л а:

У провадженні судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Кучаковського Ю.С. перебуває справа №442/4398/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суддею Кучаковським Ю.С.заявлено самовідвід від розгляду вказаної справи. Заяву обґрунтовує тим, що відповідно до протоколу серії ВАБ №950010 від 24.06.2023 потерпілою від адміністративного правопорушення зазначена ОСОБА_2 , яка є працівником Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області. Відтак, для недопущення будь-яких сумнівів у стороннього спостерігача в неупередженості та об`єктивності судді вважає, що наявні підстави для самовідводу.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала відвід судді. Проте, діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про самовідвід, а тому, при розгляді даної заяви про самовідвід, слід застосувати аналогію права.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у розгляді провадження за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

У Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (п. 1 ст. 6).

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. У статті 17 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (п.56 рішення ЄСПЛ від 06.03.2018 у справі «Михайлова проти України») ЄСПЛ нагадує, що «безсторонність», як правило, означає відсутність упередженості або необ`єктивності, а її існування або відсутність можуть встановлюватися різними шляхами. Відповідно доусталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 повинно встановлюватися згідно з: суб`єктивним критерієм, при якому мають ураховуватись особисті переконання та поведінка конкретного судді (тобто, чи мав суддя будь-які особисті упередження або чи був він об`єктивниму цій справі); та об`єктивним критерієм, тобто шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд (та, серед інших аспектів, його склад) достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумніву його безсторонності (рішення у справі «Моріс проти Франції» (Moricev. France), заява № 29369/10, пункт 73). У контексті об`єктивного критерію, крім поведінки судді слід визначити, чи існують переконливі факти, які можуть викликати сумніви щодо його або її безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у відповідній справі обґрунтована причина побоюватися, що конкретний суддя або орган, який засідає в якості суду, є небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати таке побоювання об`єктивно обгрунтованим (пункт 76 рішення). Об`єктивний критерій в основному стосується ієрархічних чи інших зв`язків між суддею та іншими учасниками провадження. У зв`язку з цим навіть зовнішні прояви мають певну важливість, або, іншими словами, «правосуддя має не лише здійснюватися, має бути видно, що воно здійснюється».

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошує, що такі правила виражають заінтересованість національного законодавця з приводу усунення всіх обгрунтованих сумнівів щодо неупередженості відповідного судді чи суду, та є спробою забезпечити неупередженість шляхом усунення причин таких проблем. Окрім забезпечення відсутності фактичної упередженості, вони спрямовані на усунення будь-якого прояву небезсторонності, і таким чином сприяють підвищенню довіри, яку суди мають вселяти громадськості у демократичному суспільстві. Таким чином, ЄСПЛ вказав, що будь-який суддя, стосовно якого є законні підстави для побоювань у відсутності неупередженості, повинен взяти самовідвід.

Відповідно до п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів, при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Вищезазначене кореспондується із пунктом 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23, відповідно до яких суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Дослідивши заяву судді Кучаковського Ю.С. про самовідвід, матеріали справи, вважаю, що для недопущення будь-яких сумнівів у неупередженості та об`єктивності судді, враховуючи той факт, що потерпілою від адміністративного правопорушення зазначена ОСОБА_2 , яка є працівником Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, заява про самовідвід судді Кучаковського Ю.С. підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 221, 245, 294 КУпАП, ст. 75 КПК України, суддя -

п о с т а н о в и л а :

Задоволити заяву про самовідвід судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Кучаковського Юрія Сергійовича у справі №442/4398/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відвести суддю Кучаковського Юрія Сергійовича від участі у розгляді справи №442/4398/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу №442/4398/23 (провадження № 3-зв/442/2/2023) передати в канцелярію Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області для повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Грицай