Справа № 344/2690/23
Провадження № 33/4808/295/23
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю захисника адвоката Геника А.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Геника А.В. на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 березня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік; стягнуто судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок,

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 10 лютого 2023 року о 00 год. 04 хв. по вул. Вовчинецька, 68 в м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі, що підтверджується висновком на стан наркотичного сп`яніння № 115 від 10 лютого 2023 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Геник А.В. подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови були допущені порушення.

Зокрема, апелянт вважає, що суду першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту щодо відкладення розгляду справи з огляду на необхідність звернення із адвокатським запитом щодо надання додаткової інформації відносно ОСОБА_1 , цим самим суд першої інстанції позбавив особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, можливості надати пояснення, доводи та аргументи, задля дотримання права на захист, який передбачений Конституцією України та численною практикою ЄСПЛ.

Посилаючись на отриману на адвокатський запит відповідь №485 від 27.03.2023, апелянт вважає, що Висновок №115, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння, складено із прямим порушенням п. 22 Інструкції (№1452/735 від 09.11.2015), а саме відсутність проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини. На переконання апелянта, висновок лікаря-нарколога про визначення стану сп`яніння внаслідок вживання наркотичних речовин, можна вважати незавершеним і передчасним та таким, що оформлений із прямим порушенням вимог чинного законодавства України.

Апелянт звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи не міститься відеозапис із закладу охорони здоров`я, в якому було проведено огляд водія ОСОБА_1 , у зв`язку з чим взагалі не можна встановити, яким чином проводились дослідження, за допомогою яких саме методів та засобів.

Апелянт стверджує, що згідно розділу ІІІ Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням цієї Інструкції, вважаються недійсними.

На переконання апелянта, вагомим порушенням є відсутність в матеріалах справи акту медичного огляду, на підставі якого складено Висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування останнього під впливом лікарських препаратів.

На думку апелянта, на відеозаписі, долученому до матеріалів провадження, прослідковується, що ОСОБА_1 поводив себе адекватно, будь-яких порушень мовлення чи ходи або ж поведінки, яка не відповідає обстановці, не вбачається.

Звертає увагу суду на те, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшуковувати докази на користь обвинувачення, на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Апелянт вважає, що належних та допустимих доказів перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного чи іншого сп`яніння не міститься, а висновок №115, був складений з грубим порушенням вимог Інструкції та є єдиним документом, який ніби підтверджує стан сп`яніння.

Враховуючи наведене, в тому числі суттєві порушення порядку виявлення у водіїв ознак сп`яніння, проведення та оформлення висновку про стан наркотичного сп`яніння відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», сторона захисту вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження в справі до закриття у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча в установленому законом порядку повідомлявся про розгляд апеляційної скарги, не подав клопотання про відкладення розгляду справи та не підтвердив поважність причин щодо неможливості явки в судове засідання апеляційної інстанції.

Зі змісту доводів захисника адвоката Геника А.В. вбачається, що ОСОБА_1 знає про розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, однак повністю довіряє йому представництво своїх інтересів в суді та не заперечує проти розгляду апеляційної скарги за його відсутності.

Зокрема, захисник адвокат Геник А.В. просив розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність підсудного під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).

Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у зв`язку з чим участь цієї особи в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Апеляційний суд, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 знає про наявність відповідного провадження в суді апеляційної інстанції, повідомлявся про розгляд апеляційної скарги в установленому законом порядку, не подав клопотання про відкладення розгляду справи та не повідомив про бажання приймати участь у судовому засіданні, враховуючи що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою під час розгляду справи в апеляційній інстанції, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 .

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Геник А.В. підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив скасувати постанову суду та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши доводи захисника особи, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Геника А.В. апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Гурепка проти України").

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В апеляційній скарзі адвокат Геник А.В. посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без його участі та участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чим порушив право на захист.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи наведене, перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із сукупності обставин, які свідчать про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності об`єктивної реальної можливості бути присутнім у суді під час розгляду справи та організувати ефективний захист своїх інтересів, які свідчать про прийняття судом першої інстанції необхідних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи та враховує характер процесуальної поведінки вищевказаної особи протягом розгляду справи у суді.

Апеляційний суд вважає, що саме такий підхід зможе забезпечити рівновагу між інтересами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що справа про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 надійшла до суду 17.02.2023 року (а.с.09), розгляд якої призначався на 02.03.2023 року та 21.03.2023 року про що ОСОБА_1 та адвокат Геник А.В. повідомлялись у встановленому законом порядку(а.с.10,21-23,27,28).

Зі змісту мотивувальної частини судового рішення вбачається, що суд першої інстанції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника, враховуючи, що до клопотання про відкладення розгляду справи не було долучено будь-яких доказів поважності причин неявки ОСОБА_1 та його захисника в судове засідання 21.03.2023 (а.с. 37), вважав за можливе продовжити розгляд справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що на час розгляду провадження в суді апеляційної інстанції в матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про те, що особа, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Геник А.В. з поважних причин не заявились до суду першої інстанції.

Разом з тим, ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»).

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття судом провадження його не було закрито або ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Так, враховуючи, що в своїх доводах апелянт посилається на те, що ОСОБА_1 не вчиняв правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнає свою вину у вчиненні вказаного правопорушення та вважають, що в матеріалах провадження відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують вину останнього у вчиненні правопорушення, з огляду на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне перевірити вищевказані доводи.

Зі змісту доводів адвоката Геника А.В. вбачається, що апелянт не оскаржує факту керування водієм ОСОБА_1 10 лютого 2023 року о 00 год. 04 хв. по вул. Вовчинецька, 68 в м. Івано-Франківськ транспортним засобом «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 , тому у відповідній частині оскаржувана постанова, в силу приписів процесуального законодавства, апеляційним судом не переглядається.

Згідно доводів апеляційної скарги, суд першої інстанції прийшов до передчасного та безпідставного висновку про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння з огляду на порушення процедури відповідного огляду, встановленої вимогами «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Перевіряючи вищевказані доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд звертає увагу на те, що, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Дослідивши у повному обсязі сукупність зібраних по справі доказів та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, апеляційний суд вважає, що Івано-Франківський міський суд прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на таке.

Так, суд першої інстанції вказав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення повністю доводиться зібраними та дослідженими судом доказами, зокрема: даними Протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 289869 від 10 лютого 2023 року (а.с. 1), відповідно до якого водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. Протокол оформлений компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, у якому зафіксовано суть правопорушення (порушення п. 2.9а ПДР України), який власноручно підписано ОСОБА_1 , який відмовився від надання будь-яких письмових поясненням по суті порушення у відповідній графі протоколу; даними Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10 лютого 2023 року (а.с. 2); даними Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10 лютого 2023 року (а.с. 3), відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 00 год. 38хв. 10 лютого 2023 року перебував у стані наркотичного сп`яніння. Особисту згоду з результатами огляду ОСОБА_1 останній ствердив власноручним підписом у відповідній графі Висновку; даними долученим до матеріалів провадження та оглянутих відеозаписів (а.с. 8), на яких зафіксовано факт руху та зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , згоду останнього на огляд в спеціалізованому медичному закладі, добровільну згоду з результатами огляду та складеними адміністративними матеріалами, стверджену власноручними підписами у відповідних графах документів; а також іншими матеріалами в їх сукупності, які за змістом узгоджуються між собою.

Вищевказані докази були повторно у повному обсязі були досліджені в суді апеляційної інстанції разом із відеозаписами із автомобільного реєстратора та з нагрудної камери працівників поліції (далі відеозаписи). Підстав вважати їх неналежними та недопустимими в суду немає і доводи апелянта з цього приводу є необґрунтованими.

Так, протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою, власноручно підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та уповноваженою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_2 , є конкретним та полягає в тому, що останній звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також повідомлено про розгляд справи в суді м. Івано-Франківська, про що свідчить власноручний підпис правопорушника та дані відеозаписів (відеозапис «clip-1.mp4»: «Чи бажаєте скористатись правовою допомогою?», «Ви можете зв`язатись з адвокатом»).

Подія мала місце 10.02.2023 в темну пору доби (о 00 год. 04 хв).

В протоколі не зазначені свідки, однак указано, що здійснювалась відеофіксація і диск з відеозаписами додається до протоколу.

ОСОБА_1 ознайомився зі змістом протоколу, отримав його копію («clip-2.mp4»), однак від надання письмових пояснень по суті порушення, що ставиться йому у вину, у відповідній графі протоколу останній відмовився, що підтверджується даними повторно оглянутих апеляційним судом долучених до матеріалів провадження відеозаписів.

Апеляційний суд неодноразово наголошував, що право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст. 63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності. Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте заборона притягнення до відповідальності особи на підставі її відмови давати пояснення не свідчить про неможливість використання у доказуванні факту мовчання особи в ситуаціях, які чітко вимагають необхідність надання таких пояснень.

Зокрема, відповідно до практики розгляду справ Європейським судом з прав людини право на мовчання та право не давати свідчення проти себе не є абсолютними правами «не можна сказати, що рішення обвинуваченого мовчати впродовж усього кримінального провадження обов`язково не повинно мати наслідків, коли суд, що розглядає справу, намагатиметься оцінити докази проти нього. Питання, чи порушують статтю 6 негативні висновки, зроблені з мовчання обвинуваченого, має вирішуватися у світлі всіх обставин справи».

Право особи не давати пояснення не повинно перешкоджати «тому, щоб мовчання обвинуваченого в ситуаціях, які чітко вимагають його пояснення, бралося до уваги при оцінюванні переконливості доказів наведених обвинуваченням (справа «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства»).

Апеляційний суд вважає, що гарантії щодо реалізації права не свідчити проти себе не позбавляють суд можливості враховувати відмову особи, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення від дачі показань, за умови доведеності її вини поза розумним сумнівом на підставі сукупності доказів, досліджених судом.

На думку апеляційного суду, обставини, за яких було складено протокол про адміністративне правопорушення, чітко вимагали письмових пояснень ОСОБА_1 щодо підозри, яку було висунуто йому працівниками поліції щодо керування транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, однак останній розпорядився процесуальними правами на власний розсуд та відмовився від надання письмових пояснень по суті порушення у відповідній графі протоколу.

Суд відхиляє доводи апелянта з приводу порушення процедури огляду на стан наркотичного сп`яніння з огляду на таке.

При оформленні поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху патрульна поліція керується Конституцією України, КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, іншими нормативно правовими актами.

Відповідно до національного законодавства, працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Зі змісту вищевказаної статті закону вбачається, що огляд у медичному закладі має більше правове значення, оскільки проводиться лікарем, який має відповідну професійну спеціалізацію та проводить огляд із застосуванням сукупності різних методів, які дозволяють йому отримати достатньо об`єктивний результат щодо перебування водія транспортного засобу у стані сп`яніння, який він оформлює у встановленому законом порядку та за який несе персональну відповідальність.

Так, у разі виявлення поліцейськими ознак наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу, вони повинні прийняти відповідні заходи для того, щоб провести медичний огляд водія на стан сп`яніння та пересвідчитись в тому, що водій не перебуває у стані сп`яніння та може продовжити керувати транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом водієм, який перебуває у стані наркотичного сп`яніння є злочином, який може привести до особливо тяжких наслідків та повинен бути негайно припинений.

Вказана норма закону більш детально відображена у п. 12 Інструкції, яким встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє, цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Аналіз вказаних нормативних актів та усталеної судової практики свідчить, що у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння працівниками поліції огляд поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів не проводиться, а водій транспортного засобу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду лікарем медичного закладу.

Відповідно до п. 7 Порядку направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 саме поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення (ст. 266 КУпАП).

Зі змісту матеріалів справи та долучених до ним відеозаписів вбачається, що водієві ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу працівниками поліції було повідомлено про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, а саме: розширених зіниць очей, які не реагували на світло, поведінки, що не повною мірою відповідала обстановці (на прохання поліцейського відкрити очі, водій відкрив рот, надавав неоднозначні відповіді щодо вживання/невживання наркотичних речовин і пояснював свою поведінку страхом, та ін..), тремору рук (з вказівкою на те, що не зрозуміло від чого трясуться руки у водія, чи внаслідок перебування в стані наркотичного сп`яніння чи від холоду).

Апеляційний суд звертає увагу, що вищевказане повністю підтверджується даними оглянутих відеозаписів («clip-0.mp4»: огляд водія працівником поліції, озвучено підозру на перебування в стані наркотичного сп`яніння; «clip-1.mp4»: аргументи поліцейських щодо підстав для підозри на перебування водія в стані наркотичного сп`яніння, доведення до відома ОСОБА_1 встановлених фізіологічних ознак ймовірного перебування останнього в стані наркотичного сп`яніння).

У відповідності до приписів закону ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому спеціалізованому медичному закладі, на що останній погодився («clip-1.mp4»), попередньо водію працівниками поліції було роз`яснено процедуру огляду та правові наслідки у разі відмови від огляду («clip-1.mp4») та в добровільному порядку пройшов огляд, ознайомившись з його результатами, що підтверджується власноручним підписом у відповідній графі Висновку (а.с. 3).

Апеляційний суд, повторно дослідивши наявні в матеріалах провадження належні та допустимі докази, в тому числі оглянувши долучені працівниками поліції відеозаписи події, що мала місце 10.02.2023, звертає увагу на процесуальну поведінку водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом без наявності діючого страхового полісу цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів (а.с. 6 копія Постанови про порушення ОСОБА_1 п.2.1г ПДР України). В ході спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 надавав неоднозначні відповіді на запитання, чи вживав він наркотичні засоби (02:52 хв. відеозапису «clip-1.mp4»: «Зараз я нічого не вживав…. Ну, припустімо два дні не пройшло…»; на репліку поліцейського: «Спочатку Ви сказали, що ніколи не вживали…» ОСОБА_1 відповідає: «Ну, це страх…»; аналогічно на відеозаписі «clip-2.mp4» на твердження поліцейського про те, що ОСОБА_1 обманював стосовно вживання/невживання наркотичних засобів, останній знову пояснював свою поведінку страхом, при цьому не заперечуючи факту вживання наркотичних речовин).

Згідно Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» від 10.02.2023, ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння. У даному висновку лікаря було зафіксовано факт ознайомлення ОСОБА_1 із результатом огляду, про що свідчить власноручний підпис обстежуваної особи.

У вказаному висновку зазначені дані, які дозволяють конкретизувати особу водія транспортного засобу ОСОБА_1 , яку було встановлено на підставі посвідчення водія, зазначена дата складання вказаного висновку та його номер, дані про особу, яка доставила водія транспортного засобу на огляд, дані про лікаря, який здійснює такий огляд.(а.с. 3).

Відповідно до доводів адвоката Геника А.В., останній вважає, що вищевказаний висновок повинен бути визнаний недійсним, оскільки складений в порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за №1413/27858.

Зокрема, посилається на те, що відповідно до вимог вищевказаної Інструкції не були проведені лабораторні дослідження на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.

Звертає увагу на те, що згідно даних відповіді КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» від 27.03.2023, наданої на запит адвоката Геника А.В. від 20.03.2023, відеозапис проведення медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не є можливим з технічних причин. Згідно цієї ж відповіді, лабораторне дослідження для визначення наркотичного засобу або психотропної речовини в сечі не проводилось, а про наявність в сечі амфетаміну і марихуани свідчить позитивний результат комбінованого тесту Woldfo, що зазначено в акті №115 (а.с. 43).

Перевіряючи вищевказані доводи, апеляційний суд звертає увагу на те, що неодноразово у своїх рішеннях вказував, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог Інструкції, проводить медичний огляд обстежуваної особи та застосовує різні методи дослідження з метою виявлення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння і на підставі сукупності отриманих даних, оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, як особа яка має спеціальні знання та кваліфікацію і несе правову відповідальність за правильність свого висновку.

Апеляційний суд вважає, що під час апеляційного розгляду не встановлені обставини, які свідчать про те, що вищевказаний медичний висновок, складений за результатами Акту медичного огляду, щодо перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння не відповідає дійсності та зроблений з порушенням вимог, які регламентують його проведення.

З метою перевірки вищевказаних доводів сторони захисту, апеляційним судом з КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» були отримані копія Акту медичного огляду №115 від 10.02.2023 ОСОБА_1 та результати лабораторних досліджень (а.с. 49).

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що акт медичного огляду та результати лабораторних досліджень не є доказами, які підтверджують винуватість у вчиненні правопорушення, оскільки відповідно до вимог ст266 КУпАП факт перебування водія транспортного засобу у стані сп`яніння повинен бути підтверджений висновком лікаря, який отримано у встановленому цим законом порядку.

Відповідно до вказаного закону, саме висновок лікаря медичного закладу є єдиним та достатнім доказом, який повинен бути отриманий в результаті медичного огляду та який підтверджує перебування водія транспортного заходу у стані сп`яніння.

У тому разі, коли сторона захисту посилається на те, що вищевказаний доказ є незаконним та недопустимим у зв`язку з тим, що його було надано в порушення вимог Інструкції, суд зобов`язаний прийняти необхідні заходи для перевірки цих доводів та витребувати з медичного закладу в якому було проведено огляд на стан сп`яніння акт медичного огляду та результати лабораторних досліджень, оскільки саме ці документи дозволяють встановити зазначені стороною захисту порушення, виявити необґрунтованість висновку лікаря та його невідповідність фактичним обставинам.

За даними листа-відповіді КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» №583 від 15.04.2023 та належним чином завіреної копії Акту медичного огляду №115 від 10.02.2023, встановлено, що 10.02.2023 о 00:38 год лікарем ОСОБА_3 проведено медичний огляд ОСОБА_1 з метою визначення стану сп`яніння, а саме: обстежено зовнішній вигляд особи, поведінку, стан свідомості, орієнтування на місці. У часі та власній особистості, мовну здатність обстежуваного, вегетативно-судинні реакції, рухову сферу, інші прояви та симптоми. За результатом лабораторних тестів, зокрема і урино тесту на для одночасного виявлення 5 видів наркотиків у сечі, в обстежуваної особи ОСОБА_1 виявлено AMP (+) позитивний.

З урахуванням наведеного апеляційним судом встановлено, що за результатами урино тесту (тесту Wondfo на виявлення амфетаміну (AMP) проточного латерального хроматографічного імуноаналізу для визначення амфетаміну в сечі людини в пороговій концентрації, яка становить 1000 нг/мл і вище) та повного медичного обстеження ОСОБА_1 лікар медичного закладу дійшов висновку та постановив остаточний діагноз про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, в тому числі в остаточному діагнозі констатували розлади психіки й поведінки внаслідок вживання декількох психотропних речовин та гостру інтоксикацію неускладнену (а.с. 48).

Відповідно до Результату токсикологічного дослідження №343 від 10.02.2023 року в результаті дослідження біоматеріалу (сеча), який було відібрано у ОСОБА_1 були виявлені амфетаміни та канобіноіди. ( а.с.49)

Апеляційний суд вважає, що Висновок №115 від 10.02.2023, зроблений лікарем КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» в межах наданих повноважень, відповідає вимогам Інструкції, містить необхідні дані, щодо особи, стосовно якої проводився медичний огляд та часу та місця його проведення.

Зі змісту Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 вбачається, що відповідно до п. п. 16, 17, 20 Розділу III вищевказаної Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акту медичного огляду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що питання щодо законності використання тестів при проведенні огляду лікарем медичного закладу при проведенні огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння неодноразово вирішувалось судом і відповідно до усталеної судової практики використання та застосування таких тестів є правомірним, оскільки передбачено національним законодавством.

Проведення тесту за допомогою тест-систем є лабораторним дослідженням, передбаченим Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, під лабораторним дослідженням необхідно розуміти фізико-хімічні, біохімічні та біологічні методи дослідження, за допомогою яких можна аналізувати склад і властивості біологічних рідин і тканин людини.

Дослідження сечі імунохроматографічним методом за допомогою комбінованого тесту Wondfo на 5 наркотичних речовин (амфетамін, метамфетамін, марихуана, морфін, кокаїн) є лабораторним дослідженням, яке дозволяє провести відповідний аналіз та у сукупності з іншими даними обстеження встановити лікарю медичного закладу чи перебуває водій транспортного засобу у стані наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що проведення відповідних тестів за допомогою тест-систем повністю узгоджується із вимогами п.7 Інструкції, яким передбачено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що лікар, який застосовує використання вищевказаного тесту обізнаний стосовно його обмежень та приходить до результату про перебування водія транспортного засобу у стані наркотичного сп`яніння на підставі сукупності даних, які встановлює в результаті безпосереднього огляду.

Апеляційний суд вважає, що дані відповіді КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» від 27.03.2023, наданої на запит адвоката Геника А.В. від 20.03.2023 щодо відсутності проведення лабораторних досліджень носять суперечливий характер і не відповідають фактичним обставинам. Зокрема, у вказаній відповіді зазначено про те, що про наявність в сечі амфетаміну і марихуани свідчить позитивний результат комбінованого тесту Woldfo, що зазначено в акті №115 (а.с. 43).

Апеляційний суд звертає увагу, що вищевказану відповідь на запит захисника адвоката Геника А.В. було надано в.о. генерального директора В.Скопич, який безпосередньо не проводив медичний огляд ОСОБА_1 .

Таким чином, в результаті перевірки доводів апеляційної скарги не було встановлено даних, які б свідчили про неправомірність огляду, який було проведено відповідно до вимог ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння (п.20) складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Таким чином, висновок щодо результатів медичного огляду водія транспортного засобу складається лікарем медичного закладу безпосередньо після проведення такого огляду.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

За результатами огляду працівниками поліції, вповноваженою на те посадовою особою складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , який, керуючи транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, допустив порушення п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, доводи апелянта про відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю спростовується сукупністю досліджених доказів, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку у відповідності до вимог ст. 252 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що поза розумним сумнівом доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки останній 10.02.2023 о 00 год. 04 хв. по вул. Вовчинецька, 68 в м. Івано-Франківськ керував транспортним засобом «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння.

Постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення, та прийняте по справі рішення.

Адміністративне стягнення, обране судом в мінімальних межах, встановлених ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

За таких обставин, підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Геника А.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 березня 2023 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв