Номер провадження: 33/813/858/23
Номер справи місцевого суду: 521/3151/23
Головуючий у першій інстанції Поліщук І. О.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого Кравця Ю.І., секретаря судового засідання Гасанової Л.Я.к., за участю захисника адвоката Регульського Д.В., представника Одеської митниці Держмитслужби Кептене Д.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського райсуду м. Одеси від 18.04.2023 року відносно:

ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Великої Британії місце народження: Велика Британія м. Брістоль; місце проживання: АДРЕСА_1 (зі слів громадянина АДРЕСА_2 ); не працюючого;

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, ОСОБА_2 ( ОСОБА_4 ), визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ОСОБА_4 ) на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Відповідно до постанови суду 1-ої інстанції, 15.10.2022 року о 14:09 гол. в зону митного контролю міжнародного автомобільного пункту пропуску «Старокозаче-Тудора» ВМО № 3 митного поста «Білгород- Дністровеький» Одеської митниці в напрямку із України до території Молдови, по смузі руху «зелений коридор», прибув транспортний засіб «FORD ESCAPE» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , української реєстрації, під керуванням громадянки України ОСОБА_5 , в якому в якості пасажира слідував гр. Великої Британії ОСОБА_2 ( ОСОБА_4 ).

Під час здійснення митного контролю та перевірки документів встановлено, що відповідно до інформації АСМО «Інспектор» розділу «Електронний журнал пасажирського пункту пропуску», за паспортними даними громадянки (дата народження, прізвище та ім`я) ОСОБА_2 , у попередніх періодах ввезено па митну територію України транспортний засіб, по якому відсутні відомості щодо подальшого вивезення, а саме: 08.12.2019 року громадянин ОСОБА_2 ввіз на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» транспортний засіб особистого користування, легковий автомобіль «MITSUBISHI PAJERO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN № НОМЕР_3 , країна реєстрації Велика Британія, через пункт пропуску «Краківець-Корчова», митний пост «Краковець» Галицької митниці. Інформація щодо вивезення за межі митної території України даного транспортного засобу станом на 15.10.2022 р. відсутня.

В Одеську митницю з метою продовження строку тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування легкового автомобіля «MITSUBISHI PAJERO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN № НОМЕР_3 , країна реєстрації Велика Британія, громадянин ОСОБА_2 не звертався. На момент перетину кордону, автомобіль «MITSUBISHI PAJERO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN № НОМЕР_3 перебуває на митній території України. Документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, виданих компетентними органами (установами) та засвідчених в установленому порядку громадянин KEATING ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) не надав.

Таким чином, на думку митного органу, гр. ОСОБА_2 ( ОСОБА_4 ) не вивіз за межі митного кордону України вищевказаний транспортний засіб, який було ввезено на митну територію України, чим перевищив строк тимчасового ввезення, встановлений ст. 380 МК України, більше ніж на тридцять діб.

За вказаних обставин, на підставі ст. ст. 459, 494 МК України, посадовою особою митниці у відношенні особи було складено протокол про порушення митних правил, за ознаками ч. 6 ст. 481 МК України.

Вимоги, наведені в апеляційних скаргах та узагальнення доводів осіб які їх подали.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на наступне:

- суд першої інстанції не повною мірою дослідив сукупність доказів для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Так, у постанові зазначається, що він не звертався до Одеської митниці із заявою з метою продовження строку тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування легкового автомобіля «MITSUBISHI PAJERO», країна реєстрації Велика Британія. Однак, у відповідності до ч. 1 ст. 380 МК України ОСОБА_1 направлялася відповідна заява до Одеської митниці з метою недопущення порушення митних правил та отримання дозволу на подальше перебування вищезазначеного транспортного засобу на митній території України в митному режимі тимчасового ввезення, що підтверджується квитанцією про кур`єрську доставку №30;

- судом не враховано, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення з огляду на те, що мали місце обставини, які унеможливлювали переміщення транспортного засобу поза межі митної території України, докази чого були надані суду, а саме довідка №3 від 14.04.2023 року, видана майстернею «Idea Garage» про те, що автомобіль «MITSUBISHI PAJERO» перебуває на території майстерні в період з 01.12.2020 по теперішній час з метою усунення несправностей. Нині експлуатація транспортного засобу неможлива, тому перемістити даний автомобіль поза межі митного кордону України не було об`єктивної можливості

- судом не прийнято до уваги, що через введення воєнного стану в країні, брак коштів, неможливість доставления в Україну певних запчастин іноземного виробництва для належного ремонту автомобіля задля подальшої нормальної експлуатації, що суттєво затягнуло час перебування транспортного засобу в майстерні, ОСОБА_1 не мав об`єктивної можливості дотриматися митних правил в частині строку в митному режимі тимчасового ввезення.

- при посиланні суду щодо можливості вивезення автомобілю за територію країни на евакуаторі, судом не враховано, що відстань між містом Одеса та Великою Британією становить близько 2 764 км, у зв`язку з чим можливо приблизно порахувати, що вартість послуг евакуатора для переміщення автомобіля за межі митної території України складала б орієнтовно 55 280 грн в один бік, отже сукупна вартість перевезення автомобілю «MITSUBISHI PAJERO» дорівнювала б 110560 грн, що є непомірно великою сумою;

- суд 1-ої інстанції послався на докази, отримані з порушенням процесуального порядку їх одержання, оскільки представником митниці при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, не залучений перекладач до даної процесуальної дії, що є порушенням права на захист.

Відповідно до припису ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, натомість він був представлений захисником Регульським Д.В., тому апеляційний суд вважає за можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності особи яка притягується до адміністративної відповідальності за участі його захисника.

Вислухавши пояснення захисника Регульського Д.В. який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку представника Одеської Митниці Кептене Д.А., який заперечував проти апеляційної скарги і просив відмовити у її задоволенні, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил, як це передбачено ст. 486 МК України, є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 6 ст. 481 МК України за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування встановлена відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів. Тобто, законом передбачена альтернатива накладення стягнення на правопорушника, яке визначається судом за результатом розгляду справи.

Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом. Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, про що також вказано в апеляційній скарзі представника митниці.

Відповідно до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Під час судового розгляду встановлено, що 15.10.2022 року о 14:09 го. в зону митного контролю міжнародного автомобільного пункту пропуску «Старокозаче-Тудора» ВМО № 3 митного поста «Білгород- Дністровський» Одеської митниці в напрямку із України до території Молдови, по смузі руху «зелений коридор», прибув транспортний засіб «FORD ESCAPE» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , української реєстрації, під керуванням громадянки України ОСОБА_5 , в якому в якості пасажира слідував гр. Великої Британії ОСОБА_2 ( ОСОБА_4 ).

Під час здійснення митного контролю та перевірки документів встановлено, що відповідно до інформації АСМО «Інспектор» розділу «Електронний журнал пасажирського пункту пропуску», за паспортними даними громадянки (дата народження, прізвище та ім`я) ОСОБА_2 , у попередніх періодах ввезено па митну територію України транспортний засіб, по якому відсутні відомості щодо подальшого вивезення, а саме: 08.12.2019 року громадянин ОСОБА_2 ввіз на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» транспортний засіб особистого користування, легковий автомобіль «MITSUBISHI PAJERO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN № НОМЕР_3 , країна реєстрації Велика Британія, через пункт пропуску «Краківець-Корчова», митний пост «Краковець» Галицької митниці. Інформація щодо вивезення за межі митної території України даного транспортного засобу станом на 15.10.2022 р. відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 МК України, тимчасове ввезення громадянами - нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Згідно з п. п. "в" п. 33 ст. 4 МК України, нерезиденти це - фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України.

Згідно ч. 6 ст. 380 МК України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог Митного кодексу України, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Отже, судом 1-ої інстанції встановлено, що особою перевищено строк тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування на митну територію України більше ніж на тридцять діб, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ч. 6 ст. 481 МК України.

Апеляційний суд вважає неспроможними доводи апеляційної скарги про те, що суд 1-ої інстанції послався на докази, отримані з порушенням процесуального порядку їх одержання, оскільки представником митниці при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, не залучений перекладач до даної процесуальної дії, що є порушенням права на захист, оскільки під час складання протоколу про порушення митних правил ОСОБА_1 жодних зауважень щодо змісту протоколу не подавав, від письмових пояснень відмовився, натомість на всіх стадіях судового розгляду він був представлений захисником, апеляційна скарга подана та підписана ним особисто та її зміст складений українською мовою.

Судом встановлено, що в Одеську митницю з метою продовження строку тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування легкового автомобіля «MITSUBISHI PAJERO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN № НОМЕР_3 , країна реєстрації Велика Британія, громадянин ОСОБА_2 не звертався.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що у відповідності до ч. 1 ст. 380 МК України ОСОБА_1 направлялася відповідна заява до Одеської митниці з метою недопущення порушення митних правил та отримання дозволу на подальше перебування вищезазначеного транспортного засобу на митній території України в митному режимі тимчасового ввезення, що підтверджується квитанцією про кур`єрську доставку №30, апеляційний суд приходить до висновку, що вказана квитанція кур`єрської пошти є неналежним доказом у справі, оскільки суду 1-ої інстанції у якості доказу не подавалась, а додана лише до апеляційної скарги після ознайомлення зі змістом постанови суду.

Крім того, вказана квитанція підтверджує лише факт отримання кур`єром поштового відправлення. Разом з тим, доказів отримання вказаного листа Одеською Митницею, апеляційному суду не надано, що також підтверджено в судовому засіданні представником митниці - Кептене Д.А.

В суді 1-ої інстанції засіданні адвокат Регульський Д.В. надав суду довідку від 14.04.2023 року, згідно якої зазначено, що 01.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до майстерні Ідея Гараж з автомобілем «MITSUBISHI PAJERO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN № НОМЕР_3 . За результатом діагностики було зроблено замовлення-наряд №2154 від 01.12.2020 року, із зазначенням необхідних запчастин та робіт для усунення несправностей.

У довідці зазначено, що експлуатація даного автомобіля не можлива. Вказаний автомобіль знаходиться на території майстерні ОСОБА_8 з 01.12.2020 року по теперішній час. Також пояснив суду, що даний автомобіль є праворульним, в Україні відсутні необхідні запчастини, тому виникла необхідність замовити їх з іншої країни. Захисник вважав, що в діях гр. ОСОБА_2 ( ОСОБА_4 ), відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч.6 ст.481 МК України, оскільки поломка транспортного засобу, його поміщення на ремонт до майстерні, очікування необхідних для ремонту автомобіля частин, можна віднести до обставин непереборної сили. Про вказані обтавини також зазначено в змісті апеляційної скарги.

Разом з тим, на теперішній час автомобіль «MITSUBISHI PAJERO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN № НОМЕР_3 перебуває на митній території України. Документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, виданих компетентними органами (установами) та засвідчених в установленому порядку громадянин ОСОБА_2 ( ОСОБА_7 ) не надав.

Згідно протоколу №1262/50000/22 від 15 жовтня 2022р. автомобіль «MITSUBISHI PAJERO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN № НОМЕР_3 , країна реєстрації Велика Британія, має габарити, які можливо вивезти вантажним транспортним засобом з митної території України.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду 1-ої інстанції про те, що враховуючи габарити автомобіля, у його власника не було перешкод щодо його вивезення за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог Митного кодексу України.

Натомість, доводи апелянта про велику вартість послуг евакуатора для переміщення автомобіля за межі митної території України не засновані на вимогах законодавства, оскільки не є підставою для порушення вимог Закону.

При цьому, є правильним висновок суду про те, що вказане правопорушення є триваючим, оскільки триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року по справі № 804/401/17.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги (ч. 7 ст. 294 КУпАП).

Важливе значення для перегляду судового рішення в порядку апеляційного провадження мають форма і зміст апеляційної скарги. Значною мірою від того, які доводи і мотиви викладені у скарзі та які вимоги висуваються скаржником, залежать наслідки апеляційного провадження.

Заявивши вимоги про скасування постанови суду стосовно ОСОБА_1 із ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі апелянтом не було наведено обґрунтування цих вимог із зазначенням того, у чому конкретно полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. Доповнення до апеляційної скарги на постанову судді стосовно ОСОБА_1 до початку апеляційного розгляду подані не були.

Переглядаючи постанову суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи, суддя повно, всебічно і об`єктивно дослідив дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірив обставини викладені у протоколі про порушення митних правил, дав цим обставинам належну оцінку, вислухав всі аргументи сторін та, приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України, дійшов правильного висновку про те, що митним органом надано доказів, що останнім перевищено строк тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а загальні посилання скаржника на ухвалення судового рішення всупереч вимогам норм статей 245 КУпАП та 486 МК України не спростовують цих правильних висновків суду.

З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам, які висловлювались захисником в суді 1-ої інстанції, яким Малиновський районний суд м. Одеси надав належну оцінку, висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи, що зазначені і в апеляційній скарзі, при цьому враховуючи, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

У відповідності до припису п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, за результатами апеляційного розгляду апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та справедливою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги, - відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 293, 294 КУпАП, ст. 486 МК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 18.04.2023 року про накладення на ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І. Кравець