Справа № 727/9179/22
Провадження № 3/727/302/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року м. Чернівці

Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Слободян Г.М, розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від Управління патрульної поліції в Чернівецькій області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП України

ВСТАНОВИВ:

8 жовтня 2022 року о 23 год. 29 хв. в м. Чернівці по вул. Проспект Незалежності, 64, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом LEXUS GX 470, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння за згоди водія, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального біохімічного приладу Alcotest Drager ARND0030(7510).

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил Дорожнього руху України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, повністю заперечив обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо керування транспортним засобом в стані сп`яніння. Пояснив, що 08.10.2022 року він приймав ліки, про що повідомляв працівникам патрульної поліції, однак останні його не слухали, склали протокол. Коли працівники поліції йому надали перший тест прилад Драгер, він помітив, що муштук в приладі вже під`єднаний. Він вказав працівникам поліції що так не має бути, на що ніякого реагування не було. Показники тесту йому не показали; після чого, він пройшов ще три рази тест на Драгер і лише за третім разом, поліцейський сказав, що виявлено 0.80 проміле, із результатом він не погодився і наполягав пройти текст в медичному закладі, на що йому було відмовлено. Просив, закрити провадження в справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності дослідивши письмові докази у справі зважає на наступне.

Статтею 245 КУпАп визначено, що серед завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суддя, у відповідності до положень ст.ст. 280 та 283 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Статтею 130 ч.1 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП України виражається зокрема у формі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно дослідженого протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 154704 вбачається, що 08 жовтня 2022 року о 23 год. 29 хв. в м. Чернівці по вул. Проспект Незалежності, 64, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом LEXUS GX 470, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння за згоди водія, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального біохімічного приладу Alcotest Drager ARND0030(7510) (а.с. 1).

Судом встановлено, що згідно акту огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 зафіксовано, що огляд проводився за допомогою приладу Драгер Алкотест 7510 (а.с.2). Дата в акті на стан сп`ягніння відсутня; свідками огляду вказані номери 47693, 476899 (не зрозуміло що це за номери) (а.с. 3) Як вбачається з досліджених даних (а.с.2) Алкотекст Драгера тесту під № 7510, в якому вказано, що огляд проводився при 22 градусів температури, датований 10.06.2022 року. При цьому, судом встановлено, що події керування ОСОБА_2 транспортним засобом Лексус мали місце 08.10.2022 року. Дана дата значиться і в направленні від 08.10.2022 року, зазначеним часом 23.45 год. (а.с. 4) а час вказаний в даних Драгера 23.15 годи. З оглянутого відеозапису з нагрудних-камер поліцейських від 08.10.2022 року вбачається, що розмова інспектора поліції з ОСОБА_1 починається в той момент коли останній стояв біля транспортного засобу, тобто, моменту зупинки транспортного засобу під керуванням останнього, на відеозаписі не зафіксовано.

Окрім цього, з дослідженого відеоматеріалу встановлено, що працівниками патрульної поліції в порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та ст. 266 КпАП України, не оголосили ОСОБА_1 результат огляду на стан сп`яніння за допомогою Драгер Алкотесту. Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі ЧОНД, належним чином, в присутності двох свідків зафіксована не була.

Окрім наведеного, з протоколу вище дослідженого вбачається керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що суперечить вимогам закону та диспозиції ст. 130 КУпАП.

Судом установлено, що згідно постанови (серія ЕАР № 5999375 року о 23 годині 39 хв. 08.10.2022 року ОСОБА_1 в м. Чернівці про проспекту Незалежності 64, керуючи транспортним засобом не подав сигнал світлового показчика повороту, чим порушив п. 9.2.б ПДР України. (а.с.6) Судом встановлено і даного не заперечував в засіданні ОСОБА_1 , що було проведено одночасний розгляд вказаного правопорушення і правопорушення ніби то за керування ним в стані сп`ягніння, так як час зупинки ОСОБА_1 за керування в стані алкогольного сп`яніння мало місце в один і той же час (а.с. 1).

Судом також звертається увага, що згідно досліджених відео файлів вбачається, що за період часу, вказаний у протоколі, як час вчинення адміністративного правопорушення до моменту складення протоколу поліцейські неодноразово працівники поліції вмикали та вимикали свої нагрудні камери, чим порушили вимоги пункту 5 Розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису затвердженої Наказом МВС України №1026 від 18 грудня 2018 року (далі - Інструкція). Так, у даному пункті Інструкції чітко зазначено, що включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Отже, надані суду відео були записані із порушенням пункту 5 Розділу II Інструкції, а отже, не можуть слугувати належним та допустимим доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності вважаю, що вимоги ст. 266 КУпАП та положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при спробі провести огляду ОСОБА_3 на стан сп`яніння не дотримано. Відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі його спонукали обставини, що не залежали від його волі, а саме працівники поліції, які не забезпечили право його здати аналіз крові, при цьому відмова належним чином не була зафіксована. Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно п. 2-4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованого в МЮ України 11.11.2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), винність, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Згідно п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованого в МЮ України 11.11.2015 року за № 1413/27858 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

А тому, враховуючи вимоги ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», а також позицію Верховного Суду, викладену у постанові № 686/11314/17 від 15.03.2019 року, суд вважає, що оскільки працівниками поліції не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху, яке слугувало підставою для зупинки його транспортного засобу, то всі послідуючі вимоги працівників поліції ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог статей 245, 280, 283 КУпАП для прийняття законного та обґрунтованого рішення слід забезпечити всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи. При розгляді кожної справи суддя зобов`язаний з`ясувати обставини, передбачені ст.280 КУпАП, а винесене у справі судове рішення має ґрунтуватись на конкретних доказах.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, тощо, а також іншими документами, яким необхідно дати юридичну оцінку, яка має ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Як вбачається з оглянутого відео з нагрудних камер поліцейський, працівниками поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 , не дотримано вимог ст.266 КУпАП і в частині оформлення протоколу про адміністративне правопорушення. Згідно ст. 252 КпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У п. d ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» зазначено, що кожний має право допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення. Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: ... юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від ЗО травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги встановлені обставини, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачено ч.1 ст. 130 КпАП України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, дане адміністративне провадження підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин визначених п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 6, 33-35, 130, 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП України, в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Слободян Г.М.