ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2023 Справа №607/2735/23

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ломакін В.Є., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 12 лютого 2023 року серії ААБ № 037391, 12 лютого 2023 року о 21 год 38 хв в с.Драганівка Тернопільського району Тернопільської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Highlander», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю порожнини рота, порушення мови). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 в судове засідання на розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП не з`явився, однак про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Враховуючи вимоги ст.268 КУпАП, вважаю за можливе розглядати справу у його відсутності.

ОСОБА_1 на адресу суду надіслав письмове пояснення, в яких вказав, що працівниками поліції не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 ПДР України, які могли бути підставою для зупинки його транспортного засобу, згідно Закону України «Про національну поліцію».

Звертає увагу, що Тернопільським міськрайонним судом 29.03.2023 року скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №428280 від 12.02.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.5 ст.121 КУпАП.

З огляду на викладене, вважає недопустимими всі докази, які були здобуті працівниками поліції у даній справі, внаслідок безпідставної зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Просить проводити судовий розгляд у його відсутності та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях, ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали провадження та доводи, викладені у письмовій заяві ОСОБА_2 , суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 14 Закону України Про дорожній рух від 30 червня 1993 р. №3353-ХІІ передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно вимог п.2.3 д Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

На вимогу поліцейського, відповідно до п.2.4 Правил дорожнього руху, водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

При цьому, статтею 35 Закону України Про Національну поліцію передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби.

Зокрема, поліцейський може зупиняти транспортні засоби, у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Як слідує з матеріалів справи, підставою зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 та подальшої його перевірки на стан алкогольного сп`яніння, було порушення останнім вимог п.2.3в, п.15.2 ПДР України, яке полягало в тому, що водій під час руху не користувався ременем пасивної безпеки та здійснив зупинку, при цьому не зайнявши крайнє праве положення з боку проїжджої частини.

Про це свідчить постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 428280 від 12 лютого 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним за ч.5 ст.121, ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Разом з тим, такі дії працівників поліції були оскаржені ОСОБА_1 та постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.03.2023, яка набрала законної сили, позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, поліцейського СРПП ВП №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області старшого сержанта поліції Крамара В. задоволено; постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №428280 від 12.02.2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.5 ст.121 КУпАП скасовано, а провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, в контексті положень ст.251 КУпАП, які б свідчили про наявність підстав у працівників поліції, за обставин відображених у матеріалах справи, для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , згідно з приписами ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» та подальшої його перевірки щодо наявності в його діях складу іншого адміністративного правопорушення.

В даному випадку працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, які могли би бути підставою для зупинки його транспортного засобу, згідно зі ст.35 Закону України «Про національну поліцію», якою регламентовано перелік підстав, за яких поліцейський вправі зупиняти транспортні засоби.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображена у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України», «Балицький проти України» будь-яке порушення конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили.

Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня, а також зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів, визнаних недопустимими, оскільки визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших.

Зважаючи на те, що судом встановлено факт зупинки поліцейськими транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 без належних на те підстав, всупереч положень ст.35 Закону України «Про національну поліцію», тому і протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 037391 від 12.02.2023, складений відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП, за наслідком такої зупинки, як і всі інші докази, вказані у протоколі, є недопустимими доказами.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні, належні та допустимі докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, суддя приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст.130, ст.245, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.252, 268, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяВ. Є. Ломакін