Єдиний унікальний номер судової справи: 489/2815/22 Головуючий у першій інстанції Коновець М.С.
Номер провадження № 33/812/130/23 Головуючий суддя апеляційного суду Крамаренко Т.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

за участю: захисника - адвоката Беспрозваного Д.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Беспрозваного Дмитра Олександровича на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 325709 від 15 вересня 2022 року, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 о 12 год 35 хв в м. Миколаєві, вул. 1 Лінія, 15 керував транспортним засобом FORD TRANSIT 260s FDVA№85LR4.23, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на боді-камеру 470668, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, 13 березня 2023 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Беспрозваний Д.О. через відділення поштового зв`язку подав до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга обґрунтована незгодою з постановою суду першої інстанції, оскільки при складанні протоколу від 15 вересня 2022 року буди порушені вимоги ст. 256 КУпАП, що є грубим порушенням права на захист та тягне визнання протоколу недопустимим доказом, а саме: відсутні дані про отримання протоколу ОСОБА_1 або про відмову від його отримання, а також не роз`яснено останньому його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Беспрозваний О.Д. звертає увагу на те, що при доопрацюванні протоколу, ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції ніхто не викликав, з виправленим протоколом про адміністративне правопорушення не ознайомив та його копію не вручав, чим знову порушено право на захист.

Вказує на те, що суд першої інстанції судову повістку на адресу ОСОБА_1 не направляв, справу розглянув без його участі, чим порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі, право на захист, на дачу пояснень та на ознайомлення з матеріалами справи.

У суді апеляційної інстанції захисник - адвокат Беспрозваний Д.О. апеляційну скаргу та доповнення до неї підтримав, просив її задовольнити та скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну.

Вислухавши аргументи і доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Беспрозваного О.Д., вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом встановлено, що 15 вересня 2022 року ОСОБА_1 о 12 год 35 хв керуючи транспортним засобом FORD TRANSIT 260s FDVA№85LR4.23, номерний знак НОМЕР_1 в м. Миколаєві по вул. 1 Лінія, 15 скоїв ДТП з транспортним засобом PEUGEOT P-4, державний номерний знак НОМЕР_2 , про що свідчить протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 325710, складений 15 вересня 2022 року відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП (а.с.3).

Разом з тим, згідно протоколу серії ААБ № 325709 від 15 вересня 2022 року, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 о 12 год 35 хв в м. Миколаєві, вул. 1 Лінія, 15 керував транспортним засобом FORD TRANSIT 260s FDVA№85LR4.23, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на боді-камеру 470668, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_1 будучи учасником ДТП допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 325709 від 15 вересня 2022 року, відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 о 12 год 35 хв в м. Миколаєві, вул. 1 Лінія, 15 керував транспортним засобом FORD TRANSIT 260s FDVA№85LR4.23, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на боді-камеру 470668, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1);

- у відеозаписі, з якого чітко вбачається, що працівником поліції було запропоновано водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що водій категорично відмовився (а.с.5);

- в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода (а.с.4).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 325709 від 15 вересня 2022 року та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 15 вересня 2022 року у водія ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода в розумінні п.п.2 та 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу щодо огляду на стан сп`яніння. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень захисника - адвоката Беспрозваного Д.О. ґрунтується на наявних у справі доказах.

Доводи апеляційної скарги про те, що при складанні протоколу від 15 вересня 2022 року не було дотримано вимог ст. 256 КУпАП, що є грубим порушенням права на захист та тягне визнання протоколу недопустимим доказом, а саме: відсутні дані про отримання протоколу ОСОБА_1 або про відмову від його отримання, а також не роз`яснено останньому його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП суд оцінює критично, вважає їх такими що не впливають на обставини самої відмови ОСОБА_1 як учасника ДТП від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є його безумовним обов`язком. А крім того, як видно з відеозапису, що наявний в матеріалах справи, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 325709 було складено в присутності ОСОБА_1 , на пропозицію його підписати останній відповів відмовою, при цьому вів себе зухвало та агресивно.

Разом з тим, згідно з п. 1.3. ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За такого, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Крім того, сама поведінка ОСОБА_1 на відеозаписі вказує, що він не вимагав роз`яснення йому певних прав або особливостей процедури, повністю усвідомлював вимогу поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, здійснював активні, свідомі та вольові дії, розумів ситуацію, у якій опинився.

Разом з тим, ОСОБА_1 не заявляв клопотання про надання йому правової допомоги чи необхідність отримання юридичних послуг, а його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння мала свідомий та категоричний характер.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що при доопрацюванні протоколу, ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції ніхто не викликав, з виправленим протоколом про адміністративне правопорушення не ознайомлювали та його копію не вручали, чим знову порушено право на захист, не можуть бути підставою для визнання протоколу неналежним доказом, оскільки виправлення, що були внесені до протоколу, а саме доповнення його дописом«від підпису відмовився, зафіксовано на відео, яке додається до протоколу», «виправленому вірить» не змінюють зміст фабули правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Твердження в апеляційній сказі про те, що суд першої інстанції судову повістку на адресу ОСОБА_1 не направляв, справу розглянув без його участі, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі право на захист, на дачу пояснень та на ознайомлення з матеріалами справи суд, вважає слушними.

Між тим, ОСОБА_1 скориставшись своїм правом апеляційного оскарження та подавши через свого захисника - адвоката Беспрозваного Д.О. апеляційну скаргу мав змогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції надати пояснення, подати докази на спростування обставин правопорушення відповідно до складеного протоколу серії ААБ № 325709 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Щодо посилання захисника - адвоката Беспрозваного Д.О. під час апеляційного розгляду на те, що протокол містить виправлення, а саме частина статті 130 КУпАП (виправлена) не відповідає частині зазначеній в копії вказаного протоколу, то апеляційний суд зазначає, що дійсно як убачається з наявного в матеріалах справи відеозапису, при складанні протоколу працівником поліції було встановлено, що відносно ОСОБА_1 напередодні був складений протокол за аналогічне правопорушення, що призвело до невірного запису кваліфікації за ч.2 ст. 130 КУпАП.

Між тим, працівниками поліції невідкладно були здійснені заходи щодо перевірки наявності підстав для кваліфікації правопорушення вчиненого ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП та після не підтвердження факту притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (відсутності рішення суду), працівником поліції в присутності ОСОБА_1 було здійснено виправлення в протоколі в частині кваліфікації правопорушення з ч.2 ст. 130 КУпАП на ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказане не спростовує обставин відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та ніяким чином не впливає на вчинене ним правопорушення.

Твердження захисника - адвоката Беспрозваного Д.О. про те, що направлення на огляд ОСОБА_1 до медичного закладу з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння в матеріалах справи відсутнє та ОСОБА_1 не видавалось суд до уваги не бере, оскільки як встановлено судом з відеозапису, ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці вчинення ним ДТП так і відмовився від проходження такого огляду у медичному закладі, а тому підстави для складання направлення у працівників поліції були відсутні.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, твердження адвоката Беспрозваного Д.О. з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на спробу уникнення водієм ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за інкриміноване йому правопорушення.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законну і обґрунтовану постанову відносно ОСОБА_1 з наведенням обґрунтованих мотивів.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

За таких обставин, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Беспрозваного Дмитра Олександровича - залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко