Справа № 946/2428/23
Провадження № 3/946/1153/23
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 квітня 2023 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Яковенко І.І., за участю секретаря судового засідання Щербак І.П., притягуваного ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого начальником караулу 20-ої ДПРЧ 3-го ДПРЗ ГУДСНС України в Одеській області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановив:

03 квітня 2023 року о 01:00 годині ОСОБА_1 на 240 км а/д М-15 Одеса Рені на Бухарест керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Vito» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідає обстановці), але від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився, порушивши вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі ПДР), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 03.04.2023 він знаходився у с. Багате Ізмаїльського району Одеської області (далі с.Багате) у своєї дівчини. Десь близько 01:00 години йому зателефонував брат його дівчини ОСОБА_2 з проханням відвезти його до лікарні через погане самопочуття. Проте, він не хотів нікуди їхати та наполіг аби ОСОБА_2 викликав швидку. Однак, на той час вже діяла комендантська година та чекати на швидку допомогу було довго, через що він погодився відвезти товариша до лікарні, і сказав йому, щоб він самостійно знайшов якогось водія і забрали його транспортний засіб з його будинку. Він зателефонував своєму батькові, щоб той дозволив взяти машину та дав документи від неї, після чого ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 забрали його, і він поїхав з ними. За кермом автомобіля перебував ОСОБА_3 , він сидів на передньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_2 сидів між ними посередині. Коли вони наблизилися до блокпоста, їх зупинили працівники поліції, запитали куди вони направляються та попросили надати документи. Жоден із них не поводив себе грубо з працівниками поліції, на їх вимогу вони надали документи, пояснили, що рухаються у напрямку лікарні, оскільки одному з хлопців погано. Під час перевірки документів працівники поліції виявили запах алкоголю з салону автомобіля. Він зазначив, що в той день не вживав спиртні напої, у нетверезому стані перебував лише ОСОБА_2 . Коли працівники поліції попросили надати документи на автомобіль для перевірки, він вийшов з автомобіля, обійшов його, оскільки технічний паспорт знаходився справа внизу біля водійського сидіння, а ОСОБА_3 також вийшов з машини та сів на його місце, тобто на переднє пасажирське сидіння. Працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте він розгубився, пояснив, що не перебував за кермом, не вживав спиртні напої та відмовився від проходження огляду. Після чого працівники поліції склали відносно нього протокол. Чи пропонували ОСОБА_3 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння він не пам`ятає.

Крім того, ОСОБА_1 у письмових запереченнях зазначив, що скоєння ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведено належними та достатніми доказами, а ті докази, що знаходяться в матеріалах справи, не відповідають вимогам чинного законодавства. Так, він послався на те, що складання протоколу відбувалось на блокпосту та, зважаючи на те, що на такому об`єкті несуть службу військовослужбовці, матеріали справи не містять жодних пояснень осіб, які перебували на місці та могли бути свідками руху транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Vito» державний номерний знак НОМЕР_1 , та керування таким транспортним засобом саме ним. Також, на відеозаписах, наявних у матеріалах справи, відсутній момент руху та зупинки транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Vito» державний номерний знак НОМЕР_1 . Таким чином, його знаходження за кермом транспортного засобу та біля транспортного засобу, який не є в стані руху (не знаходиться в рухомому стані), не є доказом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Таким чином, на думку притягуваного ОСОБА_1 , особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не надала доказів, що саме він керував транспортним засобом. Також притягуваний ОСОБА_1 послався на не долучення до протоколу його письмових пояснень, які він надавав на місці при складанні протоколу.

Незважаючи на невизнання своєї вини притягуваним ОСОБА_1 , а також на його заперечення, його вина у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння повністю підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Одним із заходів правового режиму воєнного стану відповідно до ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» є встановлення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів. Порядок цього особливого режиму затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1456, яким і передбачена можливість перевірки документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, затримання транспортних засобів, проведення їх огляду. Враховуючи, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжувався у встановленому порядку, востаннє перед розглядуваною подією воєнний стан продовжений ще на 90 діб Указом Президента України №58/2023 від 07.02.2023, затвердженого Законом України № 2915-IX від 07.02.2023, то зупинення транспортного засобу притягуваного 03.04.2023 повністю було правомірним. До того ж, притягуваний ОСОБА_1 під час дії на території Одеської області комендантської години з 00:00 до 05:00 години та заборони перебування людей на вулицях та в інших громадських місцях, без спеціально виданої перепустки перебував о 01:00 год. на 240 км а/д М-15 «Одеса Рені на Бухарест». У зв`язку з цим, згідно відповідного розпорядження Одеської обласної військової адміністрації, військовослужбовці та поліцейські були зобов`язані здійснити перевірку документів у притягуваного, а у разі потреби також провести огляд його транспортного засобу.

Згідно ж п. 5 Порядку № 1456 від 29.12.2021, право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

Більше того, навіть за умови безпідставного затримання транспортного засобу, внаслідок чого у його водія будуть виявлені поліцейським ознаки вчинення правопорушення, такий поліцейський в силу ст.ст. 2, 23 Закону України «Про Національну поліцію» зобов`язаний виконати завдання поліції, а саме забезпечити публічну безпеку і порядок та вжити заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень і припинити виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

На відеозаписі події правопорушення з однострою поліцейських зафіксовано, як з автомобіля «Mercedes-Benz Vito» державний номерний знак НОМЕР_1 з боку сидіння для водія вийшов саме притягуваний ОСОБА_1 . На відеозаписі подій цього правопорушення з однострою поліцейських також зафіксовано, як працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку, при цьому посилались на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду. Після цього поліцейським чітко було повідомлено ОСОБА_1 про те, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Більш того, при зупинці транспортного засобу він не виказав жодного заперечення щодо того, що не він керував транспортним засобом, і навпаки, неодноразово зазначав працівникам поліції, щоб його відпустили, оскільки він має намір відвести товариша до лікарні.

Також з відеозаписів вбачається, що притягуваний ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими з приводу його проходження огляду на стан сп`яніння неодноразово та чітко казав: «я ж просто так, нуу, якщо би я був випивший, я самовбивця? Не знаю, я би їхав?», «хлопці, може бути, й випили, я ж не дурак», «ви мене тут на блокпосту зупинили», «я просто так не їхав би і цих хлопців не відвозив би в лікарню», «я не пив, якщо би пив, я би не їхав цією дорогою», «я хлопця в лікарню відвожу», «я хлопця відвезу, залишу його в лікарні і назад повернуся через 5 10 хвилин», «я в комендантську годину просто так не рухався би», «ми не знахабніли, я його везу в лікарню». При цьому притягуваний ОСОБА_1 категорично відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, посилаючись на те, що він працівник МНС, пред`являючи посвідчення. Також присутній на місці пасажир на пропозицію поліцейських викликати йому швидку допомогу виказав прохання про те, що хоче, щоб його саме притягуваний ОСОБА_1 відвіз, на що йому відповіли, що притягуваний його не відвезе. Разом з цим, ані притягуваний ОСОБА_1 , ані його пасажири, жодного разу і жодним чином не вказали і не пояснювали, що не притягуваний ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а якась інша особа. Навіть після роз`яснення ОСОБА_1 наслідків його відмови пройти огляд на стан сп`яніння як водія транспортного засобу у виді вилучення посвідчення водія та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, жодним чином не заперечив та не зазначив, що він не виконував функції водія транспортного засобу і ним щойно перед зупинкою на блокпосту не керував.

Усі вказані фрази та зафіксована обстановка на досліджених судом відеозаписах достеменно та однозначно вказують на те, що перед зупинкою поліцейськими транспортного засобу на блокпосту на в`їзді в м.Ізмаїл саме притягуваний ОСОБА_1 ним керував і саме він мав намір продовжити керування ним. У суду не залишається сумнівів у тому, що цей транспортний засіб перед зупинкою на блокпосту рухався, адже він опинився на цьому режимному об`єкті блокпосту, на якому стоянка цивільних транспортних засобів виключається.

Тому суд не приймає до уваги посилання притягуваного ОСОБА_1 на те, що особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не надано доказів того, що саме притягуваний ОСОБА_1 керував автомобілем на час його зупинення, оскільки ці дані чітко випливають зі змісту досліджених відеозаписів, на яких зафіксовані наведені обставини та пояснення притягуваного ОСОБА_1 щодо того, що він щойно керував транспортним засобом у зв`язку з виниклою необхідністю і він не керував ним, якби перед цим вживав би алкоголь, він також і не виказував жодних заперечень щодо його керування цим транспортним засобом. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що посилання притягуваного ОСОБА_1 на те, що він не керував транспортним засобом не співвідносяться з дійсними обставинами справи та жодним чином не обґрунтовані. Вказані очевидні та однозначні докази є достатніми для цих висновків, тому наявність інших доказів, у тому числі показань та/або відеозапису з фіксацією саме руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , є необов`язковим.

Також показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не спростовують зазначені об`єктивні обставини, що зафіксовані не відеозаписах.

Так, свідок ОСОБА_2 під час судового розгляду пояснив, що в квітні 2023 року, коли вже діяла комендантська година, він подзвонив ОСОБА_1 та попросив його відвести до лікарні через погане самопочуття, на що останній попросив знайти водія, забрати автомобіль у його батьків та вони поїдуть до м.Ізмаїл. ОСОБА_1 погодився, оскільки він працює в МНС та у нього є відповідне посвідчення, через що їх би мали пропустити на блокпосту. Швидку допомогу він не викликав, бо йому було дуже погано, а чекати на її приїзд було довго, тому він вирішив, що на автомобілі добратися до лікарні буде значно швидше. Після розмови з ОСОБА_1 , він одразу зателефонував ОСОБА_3 , який також мешкає у с. Багате, пояснивши ситуацію, останній самостійно забрав автомобіль у батьків ОСОБА_1 , після чого приїхав на автомобілі ОСОБА_1 до нього ( ОСОБА_2 ) і забрав його, та вони після цього вдвох поїхали за ОСОБА_1 . Далі, вони втрьох поїхали до м. Ізмаїл на автомобілі ОСОБА_1 , за кермом перебував ОСОБА_3 , на передньому пасажирському сидінні сидів ОСОБА_1 , а він сів посередині між ними. На в`їзді у м. Ізмаїл, їх зупинили на блокпосту військовослужбовці, попросили пред`явити документи. Працівник поліції, який також перебував в той момент на блокпосту, попросив ОСОБА_3 надати документи на автомобіль, оскільки він перебував за кермом, після чого ОСОБА_1 вийшов з машини з переднього пасажирського сидіння, обійшов її та сів за водійське сидіння, щоб достати документи, які лежали знизу біля місця водія. У той момент, коли ОСОБА_1 вийшов з автомобіля, ОСОБА_3 пересів з місця водія на переднє пасажирське сидіння, не виходячи з автомобіля. Приблизно через 15 хвилин після зупинки транспортного засобу, коли вони показали свої документи, приїхала швидка допомога та його забрали до лікарні, тому йому невідомо чи пропонували ОСОБА_1 або ОСОБА_3 проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_3 під час судового розгляду пояснив, що 03.04.2023 після 00:00 години йому зателефонував ОСОБА_2 та попросив відвести його на автомобілі ОСОБА_1 до лікарні у м. Ізмаїл через погане самопочуття. Після того він прийшов додому до ОСОБА_2 , і вони разом з ОСОБА_2 , який домовився забрати автомобіль, пішли до батьків ОСОБА_1 , де батько останнього передав їм ключі. Він сів за кермо, та вони вдвох поїхали за ОСОБА_1 , звідки вирушили у м. Ізмаїл, зазначивши, що весь час перебував за кермом саме він. Оскільки вже була комендантська година, на в`їзді у місто на блокпосту їх зупинили військовослужбовці Національної гвардії України, з якими був один поліцейський, та попросили надати документи для перевірки, почали оглядати автомобіль. Вони пояснили причину поїздки до міста, після чого ОСОБА_2 викликали швидку допомогу. Працівник поліції попросив надати посвідчення водія, зазначивши, що в автомобілі присутній запах алкоголю, ймовірно через те, що ОСОБА_2 перед цим вживав спиртні напої. Він на вимогу працівника поліції надав своє посвідчення водія, після чого той попросив показати документи на автомобіль. Однак, коли він сідав за кермо, не спитав у ОСОБА_1 де саме знаходяться документи на машину, тому ОСОБА_1 , перебуваючи на передньому пасажирському сидінні, дістав з розташованого зверху козирка страховку, а також надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, не виходячи з автомобіля. Коли попросили відкрити багажник, ОСОБА_1 вийшов з автомобіля та відчинив багажник, після чого одразу сів за кермо. У той момент, він, не залишаючи автомобіль, персів з місця водія на переднє пасажирське сидіння, оскільки це дозволяло розташування сидінь. Після того, ОСОБА_1 тривалий час розмовляв з працівником поліції, пояснюючи, що вони прямують до лікарні. Тоді ж ОСОБА_2 викликали швидку та на місце події під`їхало декілька нарядів поліції. Оскільки ОСОБА_1 пересів та перебував за кермом, працівники поліції запропонували пройти йому огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак ОСОБА_1 відмовився, можливо через те, що не було свідків. Йому ж ніхто не пропонував проходити огляд, бо він сидів мовчки на пасажирському сидінні. Він зазначив, що ОСОБА_1 в то день не вживав алкогольні напої, він не відчував від нього запаху, проте працівники поліції зазначили, що запах алкоголю чутно саме від ОСОБА_1 . Десь о 05:00 годині ранку їх відпустили, він сів за кермо автомобіля та вони поїхали додому. Свідок також зазначив, що при цьому ані він, ані ОСОБА_1 не казали поліцейським на місці зупинки автомобіля, що автомобілем ОСОБА_1 не керував, а керував цим автомобілем саме він, ОСОБА_3 .

Але суд не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки вони суперечать як між собою, так і з показаннями притягуваного ОСОБА_1 , а також з долученими до протоколу відеозаписами, у зв`язку з чим суд визнає показання цих свідків недостовірними та нещирими і пов`язує їх з бажанням свідків з огляду на дружні стосунки вигородити притягуваного з метою уникнення останнім відповідальності за вчинене правопорушення.

Так, як суд раніше зазначив, показання свідків не співвідносяться з об`єктивними даними, зафіксованими на відеозаписах, адже, за даними останніх, пасажири автомобіля вийшли з нього з боку пасажирських дверей тільки на вимогу поліцейського о 01:15 год., і документи у них перевірялися вже після цього, а пропозиція притягуваному ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння була висловлена ще до цього о 01:08 год. тоді, коли ОСОБА_1 знаходився на місці водія, і після його відмови пройти огляд на стан сп`яніння о 01:10 год. на вимогу поліцейського ОСОБА_1 вийшов з автомобіля та відкрив задні двері автомобіля для огляду. Показання же свідків прямо суперечать цим обставинам.

Також показання свідків суперечать і між собою, зокрема, в тій частині коли і хто кого забирав, зокрема, як було вище наведено свідок ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_3 спочатку пішов за автомобілем і на ньому приїхав до нього додому і забрав його, тоді як ОСОБА_3 чітко і однозначно пояснив, що він спочатку прийшов пішки додому до ОСОБА_2 , і вони вдвох пішли за автомобілем. Крім того, за показаннями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 вийшов з автомобіля і пройшов на місце водія, звідки з нижньої частини дістав документи на машину, тоді як ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_1 дістав документи з розташованого зверху козирка, перебуваючи на передньому пасажирському сидінні, не виходячи з автомобіля. На думку суду, ці суттєві розбіжності також свідчать про недостовірність показань свідків.

Крім того, суд також не приймає до уваги посилання притягуваного ОСОБА_1 на те, що до протоколу не долучений певний фрагмент відеозапису, на якому зафіксовано момент руху та зупинки транспортного засобу, бо відсутність деяких фрагментів відеозаписів не впливає на процедуру проведення огляду та її наслідки з огляду на те, що за змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення матеріали відеозапису саме під час проведення огляду осіб на стан сп`яніння, який, власне, і долучений до протоколу. Обов`язок долучення до протоколу про адміністративне правопорушення інших матеріалів відеозапису вказаною нормою не передбачений, у зв`язку з чим це є правом, а не обов`язком особи, яка складає протокол про адміністративне правопорушення.

Вказані обставини справи також підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, згідно з якими ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного з явними ознаками алкогольного сп`яніння (алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідає обстановці), але від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився. Суд визнає цей доказ таким, що складений повноважною особою, а саме поліцейським, який відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП є уповноваженою особою органів внутрішніх справ (Національної поліції) на складання протоколів про адміністративні правопорушення, у тому числі за ст. 130 КУпАП. Суд також вважає, що за змістом протокол повною мірою відповідає ст. 256 КУпАП, а тому підстав для його повернення для належного оформлення не знайшов. Так, у протоколі зроблена відмітка про те, що притягуваний ОСОБА_1 відмовився від його підписання та від надання пояснень по суті порушення, що повністю відповідає положенням ч. 3 ст. 256 КУпАП. ОСОБА_1 , заявляючи клопотання протоколу для належного оформлення, у зв`язку з тим, що до нього не долучена постанова ЕАС 6772902, не зазначив, що це за постанова, і яке значення вона має для розгляду справи відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі Порядок), а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858 (далі Інструкція).

Зі змісту ч. 1 ст. 266 КУпАП випливає, що оглядові на стан алкогольного сп`яніння підлягають особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2 Розділу І «Загальні положенні» Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У п. 3 Розділу І «Загальні положення» Інструкції визначені ознаки алкогольного сп`яніння, які дають підстави поліцейському вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння, серед яких запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, які були виявлені поліцейським у притягуваного ОСОБА_1 , а тому були підставами для проведення його огляду.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм держави Україна.

Відповідно до п. 2.5. ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, з сукупності усіх досліджених судом доказів випливає, що ОСОБА_1 як особа, яка керує транспортним засобом, в порушення вимог вказаного п. 2.5 ПДР на вимогу поліцейських пройти у встановленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився.

При цьому на ступінь вини притягуваного ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР не може вплинути не застосування після складання протоколу про адміністративне правопорушення такого заходу забезпечення провадження в справі про адміністративне правопорушення як тимчасове затримання транспортного засобу працівником уповноваженого підрозділу Національної поліції, передбачений ст. 265-2 КУпАП. Так, ч. 1 ст. 265-2 КУпАП встановлено не безумовне застосування цього заходу забезпечення провадження, а передбачені певні передумови, які дають поліцейському підстави для його застосувати. Крім того, ч. 2 ст. 265-2 КУпАП передбачений обов`язок поліцейського надати особі можливість повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та його місцезнаходження іншу особу за власним вибором і вжити заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації, а ч. 3 зазначеної статті КУпАП встановлені випадки, коли транспортний засіб взагалі не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик. В решті решт, невжиття поліцейським заходів забезпечення провадження не звільняє притягуваного від неухильного виконання вимог ПДР. За показаннями свідка ОСОБА_3 , саме йому як тверезому водію був виданий автомобіль притягуваного після оформлення протоколу, і вони з притягуваним залишили місце події на цьому автомобілі під його ( ОСОБА_3 ) керуванням. Тому суд також не приймає посилання ОСОБА_1 в письмових запереченнях і на ці обставини.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених доказів поза розумним сумнівом дозволяє суду дійти висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та про доведеність винності ОСОБА_1 в його вчиненні.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд враховує те, що ОСОБА_1 вчинив умисне правопорушення, характер якого вказує на те, що воно є грубим, що відповідно до ч. 2 ст. 30 КУпАП є однією з підстав для накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Відповідно до даних довідки старшого інспектора відділу з організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП від 03.04.2023, згідно з базами (банками) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС України, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_2 від 30.01.2016.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до увагу особу ОСОБА_1 , а також безальтернативну санкцію ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд дійшов висновку, що з метою його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень на нього необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів.

В силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 має бути стягнутий судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2023, що складає 536,80 грн.

Керуючись ст. ст. 283 285 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Повний текст постанови виготовлений 20 квітня 2023 року.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду І.І. Яковенко