Справа № 448/1063/22 Головуючий у 1 інстанції: Білоус Ю.Б.
Провадження № 33/811/488/23 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Холодова Леоніда Юрійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в м Львові, апеляційну скаргу адвоката Холодова Леоніда Юрійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Мостиського районного суду Львівської області від 19 вересня 2022 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП та накладено на нього стягнення у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 496,20 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 15 липня 2022 року, о 07:00 год., прибув в міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Шегині» (піший перехід), територія Шегинівської ОТГ, Яворівського району, Львівської області, де під час проходження прикордонного контролю йому було відмовлено в перетинанні державного кордону України. Надалі, о 08.33 год. вказаного вище дня після оголошення рішення про відмову у перетинанні державного кордону вказаний громадянин неодноразово на вимогу працівників прикордонної служби відмовлявся покидати територію пункту пропуску, внаслідок чого був затриманий прикордонним нарядом «Старший зміни прикордонних нарядів» від відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип А) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону, чим вчинив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця ДПС України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Холодов Л.Ю., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Окрім того, адвокат Холодов Л.Ю. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Мостиського районного суду Львівської області від 19 вересня 2023 року, оскільки про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 не було повідомлено належним чином, участі в справі він не приймав, про результат розгляду справи адвокат Холодов Л.Ю. дізнався в лютому 2023 року, коли ознайомився з матеріалами справи.

Вважає, що постанова місцевого суду винесена з порушенням норма матеріального та процесуального права, судом не повно з`ясовано обставини справи, не досліджено і не надано оцінку доказам, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Наголошує, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані, яка саме особа, оголошувала ОСОБА_1 неодноразові законні вимоги; якими за змістом були ці вимоги та яким чином вони доводилися до ОСОБА_1 ; не вказано адресу місця вчинення правопорушення; не вказано прізвища та адреси свідків, та інші відомості.

Звертає увагу, що до матеріалів справи було долучено протокол про адміністративне затримання від 15 липня 2021 року.

Повідомляє, що ОСОБА_1 перетнув державний кордон України, цього-ж дня у міжнародному пункті пропуску «Рава-Руська», за цими самими документами, та перебував на території Словенії, не знав про наявність справи.

Зазначає, що CD-диск є невідомим носієм інформації, з невстановленим процесуальним походженням, оскільки такий не був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, окрім того рапорт не може бути доказом, оскільки є внутрішнім документом.

Наголошує, що обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не доводять вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

Зазначає, що адміністративне стягнення могло бути накладене лише до 15 жовтня 2022 року.

ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду, призначене на 21 квітня 2023 року не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думки адвоката Холодова Л.Ю. про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що ОСОБА_1 та його захисник в судовому засіданні участі не приймали, про результат розгляду справи дізналися в лютому місяці 2023 року, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Заслухавши виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, встановлено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Об`єктивними ознаками складу зазначеного адміністративного правопорушення полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу, військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні або члена громадського формування: а охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України а так само іншого умисного невиконання зазначених розпоряджень та вимог. Розпорядження та вимоги, які зазначені у диспозиції статті мають бути законними, тобто походити від правомочних осіб та знаходитися у межах їхньої компетенції. Права органів, підрозділів, військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України викладено у ст. 20 Закону України «Про Державну, прикордонну службу України».

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника прикордонної державної служби при виконанні ним службових обов`язків.

У відповідності до ст. 34 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», відповідальність за неправомірні дії, що перешкоджають реалізації повноважень Державної прикордонної служби України - непокора або опір законним вимогам військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України, неправомірне втручання в їх законну діяльність тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: «Слово «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги».

Апеляційний суду вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №136265 від 15 липня 2022 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 , 15 липня 2022 року, о 8 год. 53 хв. в міжнародному пункту пропуску для автомобільного сполучення «Шегині» (піший перехід), Яворівського району, Львівської області, для перетину державного кордону України в Республіку Польща, після оголошення рішення про відмову в перетині державного кордону України, відмовився покинути територію пункту пропуску, чим вчинив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця ДПС України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону;

- інформацією з протоколу про адміністративне затримання від 15 липня 2022 року (а.с.2 ), з якого вбачається, що ОСОБА_1 було затримано о 8 год. 33 хв., 15 липня 2022 року, для складання протоколу про адміністративне правопорушення;

- рапортом старшого лейтенанта ОСОБА_2 від 15 липня 2022 року (а.с. 3), відповідно до якого ОСОБА_3 , прибув в міжнародному пункту пропуску для автомобільного сполучення «Шегині» (піший перехід), Яворівського району, Львівської області, для перетину державного кордону України, після оголошення рішення про відмову в перетині державного кордону він відмовився покидати територію пункту пропуску, внаслідок чого був затриманий для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185-10 КУпАП;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому зафіксовано процедуру оголошення рішення про відмову в перетині державного кордону, ОСОБА_1 повідомлено причини відмови в перетині кордону, після чого особа, яка притягується до адміністративної відповідальності відмовився покидати службовий кабінет та територію пункту пропуску, оскільки вважав, що рішення є незаконним, почав конфліктувати з військовослужбовцями, внаслідок чого був затриманий.

Аргументи сторони захисту, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані, яка саме особа, оголошувала ОСОБА_1 неодноразові законні вимоги, які саме це вимоги були та яким способом вони доводилися до ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому зафіксовано неодноразові усні вимоги працівниці прикордонного загону покинути її робочий кабінет та територію пункту пропуску «Шегині» (піший перехід), Яворівського району, Львівської області, на які особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не реагував, сперечався з працівниками загону, поводив себе агресивно, провокував військовослужбовців на конфлікт.

Твердження апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, а саме не зазначено місця вчинення адміністративного правопорушення та даних свідків, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Вимогами ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №136265 від 15 липня 2022 року ( а.с. 1), зазначеним вимогам закону відповідає повністю, окрім того апеляційний суд зазначає, як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не було залучено, окрім того зазначено, що адміністративне правопорушення було вчинено на території міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Шегині» (піший перехід), Яворівського району, Львівської області.

Твердження апелянта, що до матеріалів справи було долучено протокол про адміністративне затримання від 15 липня 2021 року, заслуговують на увагу апеляційного суду, разом із тим, апеляційний суд зазначає, що даний протокол не було оскаржено у встановленому законом порядку, окрім того з тексту протоколу та матеріалів справи вбачається, що ст. лейтенантом ОСОБА_4 було допущено описку в даті складання протоколу про адміністративне затримання, яка не впливає на кваліфікацію дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Доводи сторони захисту, що ОСОБА_1 перетнув державний кордон України, цього-ж дня 15 липня 2022 року у міжнародному пункті пропуску «Рава-Руська», не беруться до уваги апеляційного суду, оскільки він мав можливість усунути недоліки, які перешкоджали йому в перетині кордону, а саме звернутися в ТЦК для внесення необхідних даних.

Доводи сторони захисту, що CD-диск та рапорт є неналежними доказами, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Окрім того, як вбачається з внутрішнього опису, документів, що знаходяться в справі (а.с. 3), CD- диск, було долучено до матеріалів (а.с. 6), які направлялися до суду першої інстанції.

Твердженя апелянта, що обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не доводять в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, апеляційний суд оцінює критично, оскільки зазначені аргументи мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Холодова Л.Ю. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити адвокату Холодову Леоніду Юрійовичу строк на апеляційне оскарження постанови Мостиського районного суду Львівської області від 19 вересня 2022 року.

Постанову Мостиського районного суду Львівської області від 19 вересня 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Холодова Леоніда Юрійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.