Справа № 522/5467/23
Провадження 3/522/4624/23
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2023 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючої судді Косіциної В.В., за участі секретаря судового засідання Левченко К.І. розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли із ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Фрунзівка, Фрунзівського району, Одеської області, сержант, інструктор їдальні взводу забезпечення, роти матеріального забезпечення, військова частина НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 за вчинення правопорушення передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,

ВСТАНОВИВ:
21.03.2023 до Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 18.03.2023 Серія ОД № 56, 18.03.2023 о 17 год. 30 хв., ОСОБА_1 здійснив злісну непокору законному розпорядженню, вимозі військовослужбовця ТУ ВСП, щодо припинення агресії до посадових осіб ВСП, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 185 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив. що мала місце суперечка, факт злостної непокори не визнав.

Відповідно до ст. 185 КУпАП злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку - тягне за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.
Об`єктом правопорушення за ст. 185 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.
Об`єктивна сторона правопорушення, зокрема, полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Суб`єктом є особа, передбачена нормами Кодексу про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст. 185 Кодексу про адміністративні правопорушення(злісна непокора), таке правопорушення повинно проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обовязків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Саме це тлумачення є визнаним і сьогодні. Так, на нього посилається Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 №10-рп/2011.
Права працівника поліції встановлено в Законі України «Про Національну поліцію» № 580-VІІІ від 02.07.2015 року, який, зокрема встановлює право працівника поліції вимагати від громадян і службових осіб, які порушують громадський порядок, припинення правопорушень та дій, що перешкоджають здійсненню повноважень поліції, виносити на місці усне попередження особам, які допустили малозначні адміністративні правопорушення, а в разі невиконання зазначених вимог застосовувати передбачені цим Законом заходи примусу, а також інші права в межах його компетенції.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків.
Склад правопорушення є формальним, тобто воно вважається закінченим з моменту виникнення злісної непокори законним розпорядженням або вимогам визначених у диспозиції статті осіб.
Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність обєктивних і субєктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
КУпАП визнає відсутність у діянні складу (сукупності обєктивних і суб`єктивних ознак) адміністративного правопорушення як обставини, що виключають провадження у справах про адміністративні правопорушення.
Згідно з положеннями ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення; поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків тощо. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (стаття 251 КУпАП).
Оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, зокрема протокол про адміністративне правопорушення від 18.03.2023 Серія ОД № 56, протоколом від 18.03.2023 Серія ОД № 71 рапорт від 18.03.2023 року про адміністративне затримання, протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 18.03.2023 року, з якого встановлена алкогольне сп`яніння ОСОБА_1 , витягом з наказу № 116 від 11.05.2022 року, службовою та медичною характеристиками, пояснювальною від 18.03.2023 року, рапортом про застосування до затриманих військовослужбовців (військовозобов`язаних) заходів фізичного впливу, вогнепальної зброї та спеціальних засобів та іншими матеріалами справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_1 злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 185 КУпАП: ОСОБА_1 , здійснив злісну непокору законному розпорядженню, вимозі військовослужбовця ТУ ВСП, щодо припинення агресії до посадових осіб ВСП, однак судом встановлено, що із формулювання суті адміністративного правопорушення, яка наведена у зазначеному протоколі не вбачається того факту, що ОСОБА_1 вчинив саме злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, так як не зазначено яке саме розпорядження та кого та при виконанні чиїх обов`язків не було виконано. Також не зазначено чи було воно наполегливим, неодноразово повтореним, законним розпорядженням.

В протоколі про адміністративне правопорушення відсутній опис обставин, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 злісної непокори законному розпорядженню чи вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Жодних даних, що розпорядження було оголошено особою військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку, а ні в матеріалах справи, а ні у суду немає.

Вказані у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлені судом обставини не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП через відсутність всіх складових даного виду адміністративного правопорушення, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено у чому саме полягає злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського, долучені до матеріалів справи копії документів не мають форми документа та не зареєстровані у відділенні поліції.

Крім того, з матеріалів адміністративної справи окрім протоколу, пояснювальної та рапорту від 18.03.2023 року, не надано жодних доказів вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, а сам протокол, пояснювальна та рапорт без інших доказів не можуть бути беззаперечними доказами вчиненого правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
Відповідно до пояснювальної від 18.03.2023 року, ОСОБА_2 будучи в добовому наряді виявив трьох військовослужбовців в стані алкогольного сп`яніння зі зброєю, в тому числі сержант ОСОБА_1 . Після доповіді черговому, їх було доставлено до Військової служби правопорядку де на них був складений адміністративний протокол.
Відтак, з даної пояснювальної слідує, що ОСОБА_1 був виявлений в стані алкогольного сп`яніння, але жодних відомостей щодо непокори законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця не містить.
При цьому, з пояснень ОСОБА_1 представлених до суду вбачається, що 18 березня 2023 року він перебував в тяжкому психологічному стані через переживання за свою матір, яка не має можливості себе забезпечувати. Після цього на нього наділи кайданки та зняли шеврон, виламали руки і відмовили в медичній допомозі.
Дані обставини не перевірені особою, якою складено протокол та не відповідають й суперечать обставинам викладеним в протоколі про адміністративне правопорушення від 18.03.2023 року.
Визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо, та всієї доказової бази у сукупності. Водночас, регламентований ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості звільняє особу від обов`язку доводити свою невинуватість, усі сумніви щодо доведеності вини повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.
Виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
Таким чином, обставини викладені у протоколі не відповідають складу правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП та не підтверджуються доказами наявними в справі. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КпАП.
Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту скоєння особою адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)». Таким чином, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчинення адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно зі ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Підстави закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення визначені ст. 247 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, в зв`язку з чим вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Керуючись ст.ст. 185, 247, 251, 256, 278, 280, 284 КУпАП, суд
ПОСТАНОВИВ:
Закрити провадження у справі № 522/5467/23 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Фрунзівка, Фрунзівського району, Одеської області, сержант, інструктор їдальні взводу забезпечення, роти матеріального забезпечення, військова частина НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Косіцина В.В.