Справа № 944/1678/23
Провадження №3/944/1447/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.04.2023 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Поворозник Д.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 25 лютого 2023 року серії ЗхРУ № 283296, складеним інспектором прикордонної служби 2 категорії 2 групи інспекторів прикордонного контролю ВІПС «Грушів» (тип А) ПВС «Краківець» ОСОБА_2 , ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Як зазначено в протоколі суть правопорушення полягає в тому, що 25 лютого 2023 року, о 20 год 25 хв, в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Грушів-Будомєж», територія Яворівського району Львівської області під час проходження прикордонного контролю на виїзд з України з Республіку Польща була виявлена особа, яка намагалась вчинити незаконний перетин державного кордону шляхом уникнення проходження прикордонного контролю в пункті пропуску «Грушів-Будомєж». Громадянин ОСОБА_1 пояснив, що 25 лютого 2023 року незаконним шляхом, а саме прибув в пункт пропуску на рейсовому автобусі «Неоплан», реєстраційний номер НОМЕР_1 сполучення «Тернопіль-Прага», під час зупинки автобуса вийшов у вбиральню, яка знаходилась на території пункту-пропуску «Грушів-Будомєж», де переховувався до закінчення всіх видів контролю, на прикордонний контроль паспорт не виходив, тобто уникав проходження процедури прикордонного та митного контролю, чим здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Республіку Польща без дозволу відповідних органів влади.

ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, однак подав письмові пояснення де зазначив, що заперечує факт вчинення адміністративного правопорушення, він не вчиняв дії, спрямовані на перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади. Приблизно в середині лютого 2023 року він вирішив поїхати в Республіку Польща по своїх особистих справах. Для того, щоб отримати інформацію про можливість перетину ним кордону ознайомився із необхідними відомостями в мережі інтернет щодо порядку перетину кордону і, зрозумів, право на перетин кордону мають особи, які зайняті постійним доглядом за особами, що його потребують, відповідно до законодавства України. В нього на утриманні перебуває рідний брат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який має інвалідність першої групи з дитинства та який потребує сторонньої допомоги. Він зайнятий постійним доглядом за братом, оскільки такий потребує такого догляду і тому вирішив спробувати виїхати за кордон на підставі вказаних документів. В дорогу взяв з собою документи, які підтверджують здійснення його догляду за братом та мав намір на підставі них перетнути кордон, пред`явивши вказані документи працівникам прикордонної служби і якщо йому дозволять, хотів виїхати на підставі них, а якщо ні - то відразу ж повернутися додому. 25 лютого 2023 року він придбав квиток на автобус, який слідував із м. Тернополя до м. Прага і, взявши із собою свій закордонний паспорт та документи, які підтверджують наявність на утриманні брата, поїхав в Республіку Польща. Коли автобус прибув у пункт пропуску, перед здійсненням процедури перевірки документів заходів в туалет і вирішив піти в туалет оскільки не знав скільки буде тривати процес оформлення документів та переходу кордону. Він вийшов із автобуса, і на його прохання хтось із працівників прикордонної служби чи митниці пояснив де знаходиться туалет. Оскільки та той час в пункт пропуску прибуло декілька автобусів, то в туалет була черга. Скільки конкретно часу він простояв у черзі пригадати не може, але коли справив свої природні потреби, то відразу ж вернувся в автобус. Коли зайшов в автобус, то за ним зайшов прикордонник і запитав де він був і чому не надав свої документи для здійснення контролю, він відповів, що був в туалеті і готовий надати всі документи. Далі йому сказали вийти з автобуса і почали звинувачувати в намаганні уникнення здійснення паспортного контролю. Цей факт він заперечував, намагався пояснити, що просто ходив у туалет, але його ніхто не слухав. Скільки часу його протримали у пункту пропуску пригадати не може, але коли прикордонники пояснили, що його можуть притягнути до кримінальної відповідальності і альтернативою для нього є лише визнання факту вчинення адміністративного правопорушення, за яке, як йому пояснили, суд дасть лише зауваження, він погодився на пропозицію прикордонників і підписав заяву про визнання вини. На той час він перебував у стресовому стані і належним чином не вникав у суть документів, які йому давали на підпис. Наполягаю на тому, що не намагався уникнути митного та паспортного контролю, а мав намір у законний спосіб перетнути кордон на підставі наявних у мене документів.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Антюка І.П. вину свого довірителя у вчиненні адміністративного правопорушення заперечив. Підтримав письмове клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення де зазначив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП. Відповідно до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 нібито намагався вчинити незаконне перетинання державного кордону шляхом уникнення проходження прикордонного контролю в пункті пропуску, що не можна кваліфікувати за ч.1 ст.204-1 КУпАП. Зібраними у справі доказами не доведено того, що ОСОБА_1 вчинив дії, за які передбачено відповідальність ч.1 ст.204-1 КУпАП. зокрема, у наданому суду поясненні в порядку ч.1 ст.268 КУпАП ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчиненні правопорушення та пояснив, що він не намагався уникнути митного та паспортного контролю, а мав намір у законний спосіб перетнути кордон на підставі наявних у нього документів про постійний догляд за братом, який є інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду. 25 лютого 2023 року коли автобус, державний номерний знак НОМЕР_1 прибув у пункт пропуску, перед здійсненням процедури перевірки документів він вирішив піти в туалет, оскільки не знав скільки буде тривати процес оформлення документів та переходу кордону. Оскільки та той час в пункті пропуску прибуло декілька автобусів, то в туалет була черга. Коли він справив свої природні потреби, то відразу ж вернувся в автобус. Далі в автобус за ним зайшов прикордонник і запитав його де він був і чому не надав свої документи для здійснення контролю. Він відповів, що був в туалеті і готовий надати всі документи. Однак прикордонник сказав йому вийти із автобуса. Пояснення про те, що він визнає вину дані ним внаслідок обману з боку працівників прикордонної служби. До матеріалів справи не долучено жодного доказу, який би спростовував пояснення ОСОБА_1 . Так, в долученому до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення поясненні ОСОБА_1 від 25 лютого 2023 року, яке він на даний час заперечив, міститься тільки його власноручний підпис у графі про роз`яснення положення ст.63 Конституції України. Підпис ОСОБА_1 після змісту пояснення, який би свідчив про те, що пояснення написано зі слів ОСОБА_1 та вірно - відсутній. Вказане спростовує факт добровільного надання ОСОБА_1 вказаного пояснення, а також підтвердження його змісту. Щодо рапортів працівників державної прикордонної служби, слід зазначити, що вони не можуть вважатися об`єктивним доказом у справі, оскільки такі особа є представниками суб`єкта владних повноважень, що повністю узгоджується із правовою позицію, висловленою у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року №489/4827/16а та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28 травня 2020 року № 524/4668/17. Будь-які інші докази вини ОСОБА_1 , в тому числі пояснення свідків, речові докази, аудіо-, відеозаписи тощо до справи не додані, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Частиною 1 ст. 204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону України.

Об`єктивна сторона правопоршення полягає, зокрема, у спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу.

Суб`єктом правопорушення може бути громадянин України, іноземець або особа без громадянства.

Відповідно до вимог Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України. Пункт пропуску через державний кордон України це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа), розглядаючи та вирішуючи справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

А відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суддя погоджується з твердженням представника ОСОБА_1 , що належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 , в тому числі пояснень свідків, речових доказів, аудіо-, відеозаписи до протоколу про адміністративне правопорушення не надано.

В долученому до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення поясненні ОСОБА_1 від 25 лютого 2023 року, яке він на даний час заперечив, міститься тільки його власноручний підпис у графі про роз`яснення положення ст.63 Конституції України. Підпис ОСОБА_1 після змісту пояснення, який би свідчив про те, що пояснення написано зі слів ОСОБА_1 та вірно - відсутній.

Суддя погоджується з твердженням представника ОСОБА_1 , що вказане спростовує факт добровільного надання ОСОБА_1 вказаного пояснення, а також підтвердження його змісту.

Також суддя погоджується з твердженням представника ОСОБА_1 про те, що рапорти працівників державної прикордонної служби, не можуть вважатися об`єктивним доказом у справі, оскільки такі складені особами, які є представниками суб`єкта владних повноважень, що повністю узгоджується із правовою позицію, висловленою у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року №489/4827/16а та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28 травня 2020 року № 524/4668/17.

Крім того, з наданих ОСОБА_1 документів його рідний брат ОСОБА_3 є першої групи з дитинства та потребує постійного догляду, що може слугувати підставою для перетину ним державного кордону України.

Дослідивши та оцінивши відомості протоколу про адміністративне правопорушення і доданих до нього матеріалів, пояснення представника ОСОБА_1 , надані в суді, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку про те, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 слід закрити.

Керуючись ст. ст. 247, 251, 283, 284 КУпАП, суд,

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Д.Б. Поворозник