Справа 688/2870/23
№ 3/688/1095/23
Постанова

Іменем України

14 липня 2023 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Козачук С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старі Бейзими Шепетівського району Хмельницької області, громадянина України, розлученого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , військовослужбовця (паспорт № НОМЕР_1 , виданий 08 квітня 2022 року органом 6831, РНОКПП НОМЕР_2 ),

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

07 червня 2023 року близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у образах нецензурною лайкою, словесних погрозах, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засіданні не з`явився, подав заяву, у якій просив розгляд справи провести у його відсутність, вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-2 КУпАП, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся.

За таких обставин, визнаю можливим справу розглянути без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки перешкод для такого розгляду, визначених ч.3 ст.268 КУпАП, не має.

Дослідивши матеріали справи, дійшла наступних висновків.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується даними: протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №806862 від 03.07.2023 року та рапорту чергового Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області від 07.06.2023 року, зареєстрованого в ЖЄО за №4331, якими зафіксовано подію; заяви потерпілої ОСОБА_2 від 07.06.2023 року, згідно якої остання просила притягнути до адміністративної відповідальності свого сина ОСОБА_1 за вчинення ним відносно неї домашнього насильства; письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 від 07.06.2023 року, з яких слідує, що 07.06.2023 року близько 12 год. 30 хв. її син ОСОБА_1 , будучи в п`яному вигляді, словесно погрожував та ображав її нецензурними словами, на неодноразові її зауваження не реагував, забрав газовий балон та пішов з дому, погрожував спалити хату; письмових пояснень свідка ОСОБА_3 від 07.06.2023 року, згідно яких вона бачила як 07.06.2023 року ОСОБА_1 , будучи в п`яному вигляді, за місцем проживання ображав нецензурною лайкою та словесно погрожував ОСОБА_2 , на зауваження не реагував, забрав газового балона, після виклику поліції пішов з дому; форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 07.06.2023 року.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП об`єктивна сторона цього правопорушення проявляється в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Під психологічним насильством у сім`ї згідно із п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно вимог п. 7 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на батьків (матір, батька) і дитину (дітей).

Свобода від насильства це одне із основних прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, поліцейські несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За вчинення домашнього насильства, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. До зазначених осіб не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи, адміністративний арешт. У разі притягнення таких осіб до відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі направлення особи, яка вчинила таке насильство, на проходження програми для осіб, які вчинили домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, здійснюється на загальних підставах

А тому, вважаю, що ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності на загальних підставах і його дії правильно кваліфіковані як домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в бік потерпілої нецензурною лайкою, словесних погроз, внаслідок чого було спричинено емоційну невпевненість, викликало побоювання за власну безпеку та могло завдати шкоди її психічному здоров`ю за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та доведеною вину останнього у вчиненні даного правопорушення

Визначаючи вид адміністративного стягнення, враховую характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставину, яка пом`якшує його відповідальність, якою є щире розкаяння винного, відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових порушень - у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 33-36, 173-2 ч. 1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ч. 2 п. 5 Закону України «Про судовий збір», суддя -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору.

Постанову суду звернути до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, а також потерпілими до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: С.В. Козачук