Справа № 720/1409/23
Провадження 3/720/625/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, проживаючого по АДРЕСА_1 , за ст. 204-1 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

04 червня 2023 року близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_2 , будучи громадянином України, перебуваючи в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Мамалига», який розташовано на території Мамалигівської об`єднаної територіальної громади Дністровського району Чернівецької області, на в`їзд в Україну під час прикордонного контролю осіб, пред`явив паспорт громадянина України для виїзду за кордон без відповідних відміток про виїзд з території України.

В подальшому працівниками прикордонної служби було встановлено, що 30 червня 2022 року ОСОБА_2 незаконно перетнув державний кордон України у пункті пропуску у Львівській області без проходження відповідних видів контролю та без дозволу Державної прикордонної служби України, чим своїми діями порушив вимоги ст.ст. 9, 12 Закону України Закону України «Про державний кордон».

ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився без поважних для суду причин.

Відповідно до ст. 268 КУпАП вважаю, що справу про адміністративне правопорушення можливо розглянути у відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів.

Винуватість ОСОБА_1 у незаконному перетині 30 червня 2022 року державного кордону України повністю підтверджується дослідженими судом доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями доданими до протоколу, копією його закордонного паспорту, витягом з підсистеми «Ризик» КАІС ПК «Гарт-1» та іншими матеріалами справи.

Так, з витягу з підсистеми «Ризик» КАІС ПК «Гарт-1» у впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) від 04 червня 2023 року вбачається, що в базах даних, стосовно осіб, які перетнули державний кордон України щодо ОСОБА_1 відсутні відомості стосовно попереднього виїзду за межі України.

З наявної у матеріалах справи копії закордонного паспорту ОСОБА_1 вбачається, що в ньому наявна відмітка про перетин 30 червня 2022 року польського кордону на автомобільному пункті пропуску «Зосін-Устилуг». Відмітка про перетин кордону через український пункт пропуску відсутня.

Аналогічне вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 021574 від 04 червня 2023 року.

Тим самим, приходжу до висновку, що перетин ОСОБА_3 державного кордону України мав місце саме 30 червня 2022 року на автомобільному пункті пропуску «Зосін-Устилуг», а наявність у його закордонному паспорті відмітки про перетин польського кордону в автомобільному пункті пропуску із одночасною відсутністю відомостей в підсистемі «Ризик» КАІС ПК «Гарт-1» стосовно його попереднього виїзду за межі України, свідчить про те, що він переткнув державний кордон України без проходження відповідних видів контролю та без дозволу Державної прикордонної служби України.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України

Згідно ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання Державного кордону України будь-яким способом, поза пунктами пропуску через Державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України, без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, а суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

За змістом ч. 5 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 204-1 КУпАП може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше року з дня його вчинення.

Відповідно до ч. 6 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 204-1 КУпАП розглядається за місцем його виявлення.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Досліджені докази у вказаній справі є послідовними та доповнюють один одного, відповідають обставинам справи, а тому не викликають сумнів у їх достовірності та поза розумних сумнівів доводять вину ОСОБА_1 у незаконному перетинанні державного кордону України, яке мало місце 30 червня 2023 року на автомобільному пункті пропуску «Зосін-Устилуг» Львівської області.

Таким чином, оцінивши у сукупності дослідженні докази, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у незаконному перетині державного кордону України через пункт пропуску без дозволу відповідних органів влади повністю доказана та його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Слід зазначити, що з письмових пояснень ОСОБА_1 доданих до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що останній запевняє, що перетнув державний кордон в Львівській області, через пункт пропуску «Устилуг», пройшовши при цьому всі необхідні контролі.

В той же час, фактично невизнання ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оцінюю як спосіб його захисту, з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, так як його вина повністю доведена матеріалами справи, а пояснення суперечать наявним у справі доказам.

А тому, приходжу до висновку, що працівник прикордонної служби складаючи протокол про адміністративне правопорушення, діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений законом, а ОСОБА_3 не надав суду доказів, які б спростували обставини викладені у протоколі.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини порушника, а також особу порушника, його майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за скоєне правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення та стягнути на користь держави судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 204-1 ч. 1, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

Постановив:

Визнати винним ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-1 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень, з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 гривень 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Ляху Г.О.