ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1535/23 Справа № 171/1223/23 Суддя у 1-й інстанції - Березюк М. В. Суддя у 2-й інстанції - Куракова В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Куракова В.В., за участі ОСОБА_1 , адвоката Неклеси М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Неклеси М.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого електромонтером в КП ЗГВ м. Зеленодольськ, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

УСТАНОВИЛА:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 23.05.2023 р. о 23-00 год. по проспекту Незалежності в м. Зеленодольськ водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки ГАЗ 24, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився.

Постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2023 року ОСОБА_1 визнановинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В апеляційній скарзі захисник Неклеса М.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , вказує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а тому не є водієм в розумінні ПДР, а відтак у останнього відсутній обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР пройти огляд на стан сп`яніння. Зазначає, що наявні відеозаписи не можуть визнаватися допустимим доказом. Зауважує, що працівники поліції без проведення огляду на стан сп`яніння не можуть стверджувати про перебування в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 . Просить постанову скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його адвоката, які в повному обсязі підтримали доводи апеляційної скарги, заслухавши свідка захисту, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Ст. 130 КУпАП прямо встановлено адміністративну відповідальність водія за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджуються:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 343597 від 23.05.2023 року (а.с. 1);

- фотокопією паспорта ОСОБА_1 (а.с. 2-3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5);

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 459620 (а.с. 6);

- відеозаписом подій 23.05.2023 року за участю ОСОБА_1 (а.с. 8).

Дані докази є належними та допустимими, вони повністю між собою узгоджуються та в сукупності, з урахуванням критерія «поза розумним сумнівом», підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Зокрема ознаками алкогольного сп`яніння згідно п. 3 р. 1 вищевказаної інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вбачається, що поліцейським було визначено ознаки алкогольного сп`яніння останнього, а саме: порушення координації рухів, порушення мови. Таким чином, поліцейським було встановлено наявність ознак сп`яніння ОСОБА_1 , а отже були законні підстави для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Особа, яка керує транспортним засобом повинна мати відповідний дозвіл від органів державної влади. Даний дозвіл за своєю зовнішньою формою представляється як водійське посвідчення. Процедура його отримання регламентована таким чином, що особи, які бажають стати водіями повинні знати ПДР та їх дотримуватися. Так, п. 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Сама правова природа цієї норми має імперативний характер та зобов`язує кожного, хто має дозвіл на керування транспортними засобами неухильно дотримуватись цього пункту. Таким чином, ОСОБА_1 повинен знати ПДР та їх виконувати. Крім того, ст. 68 Конституції України встановлено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є необгрунтованими.

З відеозапису, доданого до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 єдина особа, що перебуває на водійському сидінні, в той же час ОСОБА_3 вибігав з задньої двері вказаного автомобіля, що спростовує версію сторони захисту щодо нефункціонування інших дверей автомобіля, аніж водійської. Так само як і пояснення щодо перебування за кермом транспортного засобу іншої людини, оскільки фізично інша особа не могла керувати автомобілем з пасажирського сидіння. Поліцейські в ході спілкування з ОСОБА_1 встановили кількість осіб, що перебували в транспортному засобі, встановили, що саме ОСОБА_1 був водієм, тому на нього поширюються вимоги п. 2.5 ПДР. Також факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 підтверджується копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 459620 від 23.05.2023 р., щодо якої ОСОБА_1 та його адвокат під час апеляційного розгляду пояснили, що на даний час вона є чинною.

З 24.02.2022 року згідно Указу Президента України на території України введено режим військового стану, який зокрема передбачає обмеження деяких (в тому числі конституційних) прав громадян. У безпосередній близькості до м. Кривого Рогу проходили бойові дії з російською федерацією. З метою патрулювання та виявлення ворожих диверсійно-розвідувальних груп працівники поліції в тому числі перевіряють громадський транспорт. З урахуванням перебування в салоні автомобіля декількох чоловіків призовного віку, поліцейські виконували свої посадові обов`язки щодо перевірки вказаних осіб на причетність до збройних формувань держави окупанта, тож поліцейським не потребувалось будь-якої спеціальної підстави для перевірки водія ОСОБА_1 .

Процедура огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції регламентована ст. 266 КУпАП, яка не містить тверджень про те, що єдиним спеціальним технічним засобом, який під час проведення огляду осіб застосовує поліцейський є боді камери, отже доводи сторони захисту з цього приводу не впливають на законність оскаржуваної постанови.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУпАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, його наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, і наклав на правопорушника справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог адвоката Неклеси М.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , та скасування постанови суду першої інстанції немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Неклеси М.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2023 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова