Номер провадження: 33/813/1146/23
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,

при секретарі Узун Н.Д.,

за участю: представника ОСОБА_1 адвоката Боличевського С.П.,

переглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Боличевського Сергія Петровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 05 червня 2023 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №026764 від 08.05.2023, ОСОБА_2 08 травня 2023 року о 00.20 год, в м. Одеса по вул. Академіка Корольова, біля будинку №15, керував автомобілем марки «SUBARU», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами відповідно до постанови Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного ТУ юстиції Одеській області серії ВП №44798176 від 03.10.2019, про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, у зв`язку із заборгованістю зі сплати аліментів. Такими діями ОСОБА_2 порушив вимоги 2.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 126 КУпАП (а.с. 1)

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 05 червня 2023 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 місяці. Також стягнуто судовий збір 536,80 грн (а.с. 14).

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду першої інстанції, адвокат Боличевський С.П. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова Київського районного суду м. Одеси від 05 червня 2023 року є незаконною і необґрунтованою, тому просить її скасувати, та закрити провадження по справі, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Заслухавши представника ОСОБА_1 адвоката Боличевського С.П., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та накладаючи відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Так, ч. 3 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, виражається у формі керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження позбавлення права керування транспортними засобами.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням особи до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі прямого чи непрямого умислу.

Згідно із ст. ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків; адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 08 травня 2023 року о 00.20 год, в м. Одеса по вул. Академіка Корольова, біля будинку №15, керував автомобілем марки «SUBARU», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи при цьому тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами, відповідно до постанови Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного ТУ юстиції Одеській області серії ВП №44798176 від 03.10.2019. На підставі чого, співробітниками УПП в Одеській області було складено протокол серії ААД №026764 за даним фактом, оскільки за вказані дії передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, є бланкетною нормою та відсилає до Закону України «Про виконавче провадження».

Так, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено загальний порядок стягнення державним виконавцем аліментів на утримання дитини. Частиною 9 вказаної статті, у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить зокрема вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, яка діє до погашення боржником заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

В матеріалах справи також наявна копія постанови Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного ТУ юстиції Одеській області серії ВП №44798176 від 03.10.2019, з примусового виконання виконавчого листа №523/7595/14-ц, виданого 03.09.2013 Суворовським районним судом м. Одеси щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів в розмірі 600 грн, з 22.05.2014 до 16.04.2031.

Тобто, на виконання вимог ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем відповідно до ч. 9 зазначеної статті, тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами.

Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП, за порушенням ним вимог 2.1 ПДР України, а саме за керуванням маючи тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки останній не заперечує факту складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №026764 від 08.05.2023, також він надавав свої документи для встановлення особи, документи на автомобіль яким керував, та безпосередньо підписав складений відносно нього. Більш того, в протоколі в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 зазначив, що йому не надали адвоката.

Таким чином, суд не має жодних підстав вважати, що 08 травня 2023 року о 00.20 год, автомобілем марки «SUBARU», д.н.з. НОМЕР_1 , керував хтось інший окрім ОСОБА_1 , який в момент зупинки транспортного засобу не заперечував даного факту, та зазначає це лише в суді.

Заперечення ОСОБА_1 , які стосуються процедурних питань, а саме про те, що на місці зупинки транспортного засобу йому не було надано адвоката не може спростовувати факту наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, та не є такими, які могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Крім того, під час розгляду справи як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді ОСОБА_2 належним чином повідомлявся про розгляд справи, надавав пояснення, заявляв клопотання, користувався послугами адвоката, тобто в повній мірі скористався своїми правами передбаченими Конституцією України та КУпАП.

Верховий Суд у складі Великої Палати в постанові від 21 березня 2018 у справі №235/3619/15-ц з посиланням на рішення Європейського суду у справі «Сутяжник проти Росії» зазначив, що не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Зазначений висновок суду також відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Боличевського Сергія Петровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 05 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький