Справа №695/1402/18
Провадження №1-кп/712/80/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого/судді ОСОБА_12.

суддів ОСОБА_13., ОСОБА_14.

за участю секретарів ОСОБА_15., ОСОБА_16.

прокурора ОСОБА_17.

захисника ОСОБА_18

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самара Російської Федерації, громадянина України, росіянина, з освітою середньою загальною, безробітного, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, зареєстрований і фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Громадянин України ОСОБА_1 у період з літа 1996 року по червень 2017 року, перебуваючи на території України, діючи на шкоду її суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності і державній безпеці, надавав представникам іноземної держави - співробітникам Служби зовнішньої розвідки Російської Федерації (далі - СЗР РФ) допомогу у проведенні розвідувально-підривної діяльності проти України.

Так, літом 1996 року на території Російської державної бібліотеки, яка знаходиться у м. Москва по вул. Воздвиженська, буд. 3/5 (колишня назва «Державна бібліотека СРСР імені В.І. Леніна») ОСОБА_1 надійшла вербувальна пропозиція про конфіденційне співробітництво із СЗР РФ від представника цієї Служби Кривошеїна Леоніда Аркадійовича, із яким ОСОБА_1 був попередньо знайомий. При цьому, ОСОБА_2 пред`явив ОСОБА_1 особисте службове посвідчення кадрового співробітника зазначеної спецслужби іноземної держави із своїм фотознімком, а також роз`яснив, що на ОСОБА_1 як штатного агента СЗР РФ буде покладено завдання по проведенню розвідувально-підривної діяльності на території України на користь державним інтересам Російської Федерації. Під час цієї вербувальної бесіди ОСОБА_2 також зазначив, що між Україною і Російською Федерацією підписано угоду про не проведення їхніми спецслужбами розвідувальних заходів одна проти одної, проте, в порушення цих домовленостей, керівництвом СЗР РФ поставлено неофіційне завдання власним співробітникам якнайшвидше створити оперативні позиції на території України з метою впливу на її суверенітет, внутрішню і зовнішню політику, провідних державних і громадських діячів, а також інші суспільно-політичні процеси в країні і окремих її громадян, шляхом схилення громадян України до конфіденційного співробітництва із СЗР РФ для подальшої розвідувально- підривної діяльності проти України.

При цьому, ОСОБА_1 , будучи проросійськи налаштованою особою, переслідуючи мету заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності і державній безпеці України, усвідомлюючи доведені йому ОСОБА_2 завдання, форми і методи роботи СЗР РФ, будучи обізнаним про існування офіційної домовленості між спецслужбами РФ і України про не проведення розвідувально-підривної діяльності, надав ОСОБА_2 підписку про те, що він бажає працювати на Службу зовнішньої розвідки Російської Федерації в якості штатного агента, чим підтвердив свою добровільну згоду на виконання завдань і наказів, які йому надходитимуть від представників вказаної спецслужби іноземної держави.

Одночасно, ОСОБА_2 відпрацював ОСОБА_1 спосіб зв`язку у вигляді їх особистої зустрічі один раз в півріччя на території Російської державної бібліотеки в м. Москва, з попереднім, залегендованим під бесіду начебто бізнес-партнерів, дзвінком ОСОБА_1 з таксофону на робочий міський номер ОСОБА_2 .

У той же день, під час перебування у московському ресторані «Прага», ОСОБА_2 поставив ОСОБА_1 завдання, яке полягало у ініціативному пошуку зв`язків із діючими співробітниками контррозвідки Служби безпеки України (далі - СБУ) в м. Києві та встановленні з ними довірчих відносини з метою з`ясування їх основних завдань, об`єктів оперативного обслуговування і пріоритетних напрямів роботи, інформації про їх матеріально- технічне і соціально-побутове забезпечення, стан військової дисципліни і морально- психологічний клімат в колективі, а також іншої секретної інформації з обмеженим доступом. Особливий акцент був зроблений ОСОБА_2 на зборі інформації про напрямки, форми та методи роботи, які використовує контррозвідка СБУ у протидії спецслужбам Російської Федерації.

Після цього, влітку 1996 року, ОСОБА_1 , з метою виконання поставлених представником СЗР РФ ОСОБА_2 завдань, прибув у м. Київ, де орендував квартиру по вул. Луначарського. Усвідомлюючи, що для встановлення якісного контакту із співробітниками контррозвідки СБУ йому необхідне легальне прикриття, почав співпрацювати із туристичними фірмами, оформляючи візи для виїзду до країн Західної і Центральної Європи громадянам Сирійської арабської республіки, Йорданії, Іраку, Афганістану тощо, які перебували в м. Києві.

У подальшому, ОСОБА_1 , діючи в інтересах РФ, переслідуючи мету заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності і державній безпеці України, під приводом готовності надавати оперативно вагому інформацією про канали незаконної міграції через територію України із країн Близького і Середнього Сходу до Європи і осіб із числа іноземців, які займаються вказаною протиправною діяльністю, встановив контакт з низкою співробітників СБУ в м. Києві, в тому числі і ОСОБА_3 , який на той час проходив військову службу в Центральному міжрайонному відділі УСБ України у м. Києві і Київській області СБУ на посаді оперуповноваженого 1 напрямку і до повноважень якого входив контррозвідувальний захист відділів віз та реєстрації Печерського і Старокиївського районів м. Києва.

Під час подальшого спілкування з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , діючи на шкоду обороноздатності і державній безпеці України, дотримуючись доведених йому раніше ОСОБА_2 методів конспірації, в завуальованій формі випитував у ОСОБА_3 інформацію про основні завдання, об`єкти оперативного обслуговування і пріоритетні напрямки роботи, форми та методи роботи, які використовує контррозвідка СБУ у м. Києві по протидії спецслужбам Російської Федерації, іншу секретну інформацію з обмеженим доступом, а також інформацію про матеріально-технічне і соціально-побутове забезпечення військовослужбовців СБУ, стан військової дисципліни і морально-психологічний клімат в її підрозділах.

Крім цього, в цей же час ОСОБА_1 , діючи на виконання поставленого ОСОБА_2 завдання, орендував квартиру в районі «Оболонь» м. Києва, в якій у подальшому встановив ПЕОМ із підключеною глобальною мережею «Інтернет». У подальшому на пропозицію ОСОБА_1 вказаним технічним засобом почали користуватися в службових цілях невстановлені співробітниками СБУ в м. Києві, із якими у ОСОБА_1 був встановлений зв`язок. Інформацію, яка залишалася на комп`ютері після використання його співробітниками СБУ, ОСОБА_1 через електронний зв`язок (пошту) відправляв на адресу, попередньо отриману від ОСОБА_2 .

Всі здобуті, у тому числі в ході спілкування з ОСОБА_3 , в інтересах СЗР РФ відомості, ОСОБА_1 переміщав до м. Москва, де після зустрічі з ОСОБА_2 , передавав їх останньому в усній і письмовій формах на різних явочних квартирах. За результатами звітування ОСОБА_1 , вказаний співробітник СЗР РФ на ноутбуці друкував розгорнутий звіт.

Діючи на виконання завдання ОСОБА_2 , переслідуючи мету заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності і державній безпеці України, ОСОБА_1 у період 1996-1999 років, здійснив шість поїздок до м. Москва з метою передачі вказаному співробітнику СЗР РФ відомостей, отриманих в результаті проведення розвідувально-підривної діяльності на території України.

У подальшому, літом 1999 році під час поїздки ОСОБА_1 до м. Москва ОСОБА_4 повідомив йому про необхідність припинення поїздок до Російської Федерації та передачу його на оперативний зв`язок до іншого представника СЗР РФ - громадянина України ОСОБА_5 , який працюватиме в м. Києві. Зокрема, ОСОБА_1 було передано контакти останнього, наказано при поверненні в Україну зателефонувати йому та зустрітися. Особлива увага акцентувалась на необхідності налагодження ОСОБА_1 повноцінних довірчих стосунків з ОСОБА_5 з метою ефективного виконання розвідувально-підривної роботи на території України на шкоду її суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності і державній безпеці.

По прибуттю в Україну, влітку 1999 року ОСОБА_1 , діючи на виконання наказу ОСОБА_2 , із використанням наданих останнім контактних даних, зустрівся із ОСОБА_5 поблизу будівлі Поштового відділення № 1, яке знаходиться на Майдані Незалежності за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 22. Під час цієї зустрічі вони обговорили умови своєї взаємодії, зміст якої полягав у такому розподілі функцій: ОСОБА_1 збирав необхідну інформацію, налагоджуючи контакти з об`єктами оперативної зацікавленості СЗР РФ під час вуличних акцій протесту та громадської непокори, виїздів на військові вишколи тощо, а ОСОБА_5 , діючи під прикриттям кореспондента урядового видання Російської Федерації «Русская газета», збирав оперативно вагому інформацію для СЗР РФ, шляхом участі в офіційних заходах у владних структурах і громадських об`єднань журналістського спрямування.

У подальшому, з метою налагодження постійного зв`язку ОСОБА_1 з представниками СЗР РФ, які перебували на території України, ОСОБА_5 відвів його в «Русский центр науки и культуры в Киеве» за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 2, пояснивши при цьому, що дана установа використовується СЗР РФ в якості структури- прикриття під час проведення розвідувально-підривної діяльності проти України.

З літа 1999 року по 2014 рік ОСОБА_1 , діючи на виконання поставлених від СЗР РФ завдань по збору та передачі оперативно вагомої інформації, проникав в громадсько-політичні організації право-радикального спрямування, налагоджував довірчі стосунки з лідерами таких організацій та їх близьким оточенням, встановлював їх кількісний склад, ступінь ідеологічної вмотивованості, рівень матеріального забезпечення і джерела їхнього фінансування, для використання набутих зв`язків і отриманої інформації з метою подальшої підривної діяльності проти України.

Відомості, здобуті в ході перебування в складі організацій право-радикального спрямування, а також під час спілкування із їх членами, ОСОБА_1 в усній формі передавав ОСОБА_5 під час особистих зустрічей в м. Києві, після чого вказаний представник СЗР РФ готував розгорнуті звіти і відправляв їх на розгляд вищому керівництву.

У зв`язку із можливим затриманням співробітниками СБ України на підставі своєї розвідувальної-підривної діяльності, діючи на виконання завдання СЗР РФ, об 09 год. 33 хв. 24.07.2014 ОСОБА_5 , використовуючи закордонний паспорт громадянина України серійний номер НОМЕР_1 на літаку зі сполученням «КИЇВ-ДОМОДЄДОВО» виїхав до м. Москва РФ.

З метою подальшого підтримання конспіративного зв`язку між ОСОБА_1 і ОСОБА_5 , ними використовувались можливості мобільного додатку «Viber», встановленого на їх телефони.

Восени 2014 року ОСОБА_1 надійшло завдання від ОСОБА_5 , яке полягало у вербовці громадян України із числа жителів м. Києва та Київської області, які мають проросійські погляди і підтримують діяльність терористичних організацій «Донецької Народної Республіки» і «Луганської народної республіки» виїжджати на тимчасово окуповані території Донецької і Луганської областей з метою участі у бойових діях проти військовослужбовців Збройних Сил України і працівників правоохоронних органів, задіяних у проведенні антитерористичної операції. Після перебування таких осіб у бойових підрозділах зазначених терористичних організацій та набуття ними бойового досвіду, СЗР РФ планувало використати їх у проведенні «інформаційної війни» проти України, що виражатиметься у виступах таких осіб на проросійських телеканалах («Новороссия TB», «ANNA NEWS», «Rassia Today» тощо) із засудженням дій української влади по стабілізації ситуації на тимчасово окупованих територіях Донецької і Луганської областей.

На виконання вказаного завдання ОСОБА_5 , ОСОБА_1 серед своїх знайомих обрав як кандидата для вербовки громадянина України ОСОБА_6 , який розділяв погляди слов`янського братерства, а також був зареєстрований у м. Києві, де до останнього часу час проживав. Для можливості контролю та постійного спілкування із ОСОБА_6 , що полегшувало його вербовку до участі в діяльності зазначених терористичних організацій, ОСОБА_1 запросив ОСОБА_6 переїхати для проживання у Золотоніський район Черкаської області, на що останній погодився.

У період з кінця осені 2014 по березень 2016 року ОСОБА_1 , діючи на виконання завдання СЗР РФ, провів із ОСОБА_6 агітаційну роботу з метою вироблення у нього стійкої проросійської позиції і підтримки ним незаконної діяльності терористичних організацій «Донецької Народної Республіки» і «Луганської народної республіки».

У період 26-29 березня 2016 року ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , діючи на виконання отриманого від ОСОБА_5 завдання, переслідуючи мету завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності і державній безпеці України, завербував ОСОБА_6 до виїзду на тимчасово окуповані території Донецької і Луганської областей з метою участі у бойових діях проти військовослужбовців Збройних Сил України і працівників правоохоронних органів, задіяних у проведенні антитерористичної операції.

З метою забезпечення безперешкодного потрапляння ОСОБА_6 на тимчасово окуповані території Донецької і Луганської областей, ОСОБА_1 наказав йому їхати через територію Російської Федерації. Для підтримання конспіративного зв`язку між собою, а також отримання завдань СЗР РФ, ОСОБА_1 і ОСОБА_6 домовились використовувати можливості мобільного додатку «УіЬег», встановленого на їх телефони.

У подальшому, 30 березня 2016 року об 05 год. 13 сек., ОСОБА_6 , діючи на виконання вказівки ОСОБА_1 , будучи обізнаним про незаконність дій збройних підрозділів та політичного керівництва терористичних організацій «Донецької Народної Республіки» і «Луганської народної республіки», спрямованих на нанесення шкоди державній безпеці України та здійснення терористичної діяльності, використовуючи власний паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 16.11.2012, перетнув державний кордон України в пункті пропуску «Сеньківка» Городнянського району Чернігівської області і потрапив на територію Російської Федерації.

Після прибуття до м. Москва, у квітні 2016 року ОСОБА_6 , за вказівкою ОСОБА_1 зустрівся із ОСОБА_5 , який також переконав ОСОБА_6 у необхідності поїхати на тимчасово окуповані території Донецької і Луганської областей для участі у бойових діях проти військовослужбовців Збройних Сил України і працівників правоохоронних органів, задіяних у проведенні антитерористичної операції з метою отримання бойового досвіду для подальшої участі у проведенні «інформаційної війни» проти України, що виражатиметься у виступах ОСОБА_6 в якості військового кореспондента і ополченця терористичних організацій «Донецької Народної Республіки» і «Луганської народної республіки» на проросійських телеканалах із засудженням дій української влади по стабілізації ситуації на тимчасово окупованих територіях Донецької і Луганської областей.

У подальшому, 07.05.2016 ОСОБА_6 , діючи на виконання вказівки ОСОБА_1 , будучи радикально налаштованою особою, прихильником протиправної діяльності терористичної організації «Донецька Народна Республіка» (далі - «ДНР»), діючи з мотивів несприйняття чинної влади в Україні та з корисливих мотивів, переслідуючи мету заподіяння шкоди інтересам України, а саме прийняття участі в бойових діях у складі незаконних збройних формувань зазначеної терористичної організації, усвідомлюючи той факт, що її діяльність незаконна і спрямована на насильницьку зміну, повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також зміну меж території і державного кордону України, прибув із території РФ у м. Донецьк, яке з травня 2014 року знаходиться під контролем незаконних збройних формувань вказаної терористичної організації. В цей же день, ОСОБА_6 звернувся в штаб 100-ї окремої мотострілецької бригади так званої «Республіканської гвардії ДНР» в/ч НОМЕР_3 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 (колишня 15 інтернаціональна бригада «П`ятнашка»), де за погодженням із ОСОБА_1 , вступив до силового блоку терористичної організації «ДНР». При цьому, ОСОБА_6 усвідомлював, що для досягнення злочинної мети, яку переслідує «ДНР», йому як члену цієї організації, доведеться чинити збройний опір законним діям працівників правоохоронних органів України та військовослужбовців Збройних Сил України (далі - ЗСУ), які спрямовані на припинення протиправної діяльності вищевказаної терористичної організації.

Відразу ж після зарахування до вищевказаного бойового підрозділу терористичної організації «ДНР», для приховання свого справжнього імені, маскування своєї злочинної діяльності та для контактів з членами вказаної терористичної організації ОСОБА_6 обрав собі позивний « ОСОБА_7 ».

У період з 07 травня по 24 червня 2016 року ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Донецьку за місцем дислокації в/ч НОМЕР_3 , виконував вказівки вищестоящих бойовиків т.зв. «ДНР», а також у складі зазначеного бойового підрозділу приймав участь у військових навчаннях по відпрацюванню вправ поводження зі стрілецькою зброєю і тактики бою в польових умовах з метою подальшої ефективної участі в бойових діях на Сході України проти сил антитерористичної операції та фізичного знищення військовослужбовців ЗСУ та працівників правоохоронних органів України. Крім цього, в цей же період ОСОБА_6 заступав на чергування по кухні, а також здійснював охорону контрольно-пропускного пункту, які знаходились на території вищевказаної військової частини.

25 червня 2016 року ОСОБА_6 , продовжуючи свою злочинну діяльність у складі терористичної організації «ДНР», у зв`язку із бездіяльністю бойового підрозділу до якого він входив щодо участі у бойових діях проти сил антитерористичної операції, маючи на меті збройний опір військовослужбовцям ЗСУ та працівникам правоохоронних органів України, за попереднім погодженням із ОСОБА_1 , прибув у м. Новоазовськ Донецької області, де в цей же день подав до військового комісаріату письмову заяву про вступ у інший бойовий підрозділ вищевказаної терористичної організації - 9 окремий штурмовий мотострілковий полк морської піхоти армії «ДНР».

Відразу ж після зарахування ОСОБА_6 до вказаного бойового підрозділу армії «ДНР» його було направлено для проходження військової служби в 1-у мотострілкову роту 1-го мотострілкового батальйону, з дислокацією в с. Безіменне Новоазовського району Донецької області, на посаду оператора-навідника бойової машини піхоти «БМП». При цьому, ОСОБА_6 було видано тимчасове посвідчення особи, яка знаходиться на території «ДНР».

Протягом наступних трьох тижнів ОСОБА_6 , діючи у складі 1 мер 1 мсб 9 ошмеп морської піхоти армії «ДНР» приймав участь у військових навчаннях по відпрацюванню вправ поводження зі стрілецькою зброєю і тактики бою в польових умовах з метою ефективної участі в бойових діях проти сил антитерористичної операції та фізичного знищення військовослужбовців ЗСУ і працівників правоохоронних органів України, задіяних у проведенні антитерористичної операції, заступав на чергування по кухні і охороняв територію, на якій дислокувався вищевказаний бойовий підрозділ терористичної організації «ДНР», а також виконував інші злочинні накази вищестоящих бойовиків вказаної терористичної організації.

У період з 16 липня по 18 жовтня 2016 року ОСОБА_6 , знаходячись на передовій в районі підконтрольного бойовикам «ДНР» с. Комісарівка Волноваського району Донецької області, будучи оператором-навідником бойової машини піхоти «БМП» 1 мер 1 мсб 9 ошмеп морської піхоти армії «ДНР», продовжуючи діяти з мотивів несприйняття чинної влади в Україні та з корисливих мотивів, переслідуючи мету заподіяння шкоди інтересам України, безпосередньо вчиняв умисні дії із застосуванням вогнепальної зброї різного калібру і різного призначення, направлені на фізичне знищення живої сили і броньованої техніки правоохоронних органів і ЗС України, приймав участь у обладнанні вогневих позиції та інших інженерних споруджень в районі вищевказаного населеного пункту, збройній охороні вказаних позицій і споруджень, а також виконував інші злочинні накази керівників силового блоку вищевказаної терористичної організації.

У подальшому, 19 жовтня 2016 року, ОСОБА_6 , зважаючи на поранення отримані під час бойових зіткнень із військовослужбовцями ЗС України (контузія, ушкодження ноги), задіяними у проведенні антитерористичної операції, за попереднім погодженням із ОСОБА_1 , подав до штабу 1 мсб 9 ошмсп морської піхоти армії «ДНР» письмову заяву про вихід із зазначеного підрозділу. Незважаючи на позитивний розгляд вказаної заяви, ОСОБА_6 , діючи за власним бажанням, на виконання усних вказівок керівництва цього бойового підрозділу, у період з 19 жовтня 2016 року по 14 січня 2017 року, продовжував заступати на чергування по кухні і охороняти територію дислокації вказаного бойового підрозділу терористичної організації «ДНР», а також виконувати інші злочинні накази вищестоящих бойовиків, тобто продовжував приймати активну участь в діяльності терористичної організації «ДНР».

Під час проходження військової служби ОСОБА_6 у зазначених бойових підрозділах терористичної організації «ДНР», у період травня 2016 року - січня 2017 року, ОСОБА_1 , діючи з метою його підготувати до реального бою або інших критичних ситуацій, які загрожуватимуть життю, а також для сприяння кар`єрному зростанню в підрозділі і збільшенню авторитету серед ополченців терористичної організації «ДНР» ставив ОСОБА_6 завдання, які останній беззаперечно виконував.

Крім того, у період травня 2016 року - березня 2017 року, ОСОБА_6 , діючи на виконання наказу ОСОБА_1 , з метою ведення «інформаційної війни» проти України, під час неодноразових інтерв`ю на тимчасово окупованих територіях Донецької області, а також у м. Москва проросійським телеканалам, висловлював свою прихильність існуванню і діяльності терористичної організації «ДНР», засуджуючи при цьому дії української влади по стабілізації ситуації на тимчасово окупованих територіях Донецької і Луганської областей.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (inabsentia), останній показань суду не надавав, клопотань на адресу суду також не подавав.

Дане кримінальне провадження здійснювалось з обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою.

Відповідно до ухвали суду від 22.04.2021 року, вказане кримінальне провадження призначено до судового розгляду та постановлено здійснювати спеціальне судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_1 а також інформацію про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК.

Аналіз наявних в матеріалах справи численних документів на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_1 до слідчого (прокурора) та суду, направлених йому повідомлень з приводу його прав та обов`язків, оголошеної підозри, висунутого обвинувачення та руху спеціального судового провадження свідчить про те, що ОСОБА_1 мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мав можливість бути обізнаним із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленою мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати захисника; в) бути судженим в його присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного захисника безплатно. Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Натомість, ОСОБА_1 скористався своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України та з боку останньої.

Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (напр., справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

З урахуванням наведеного суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_1 , від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою він не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри ухилитися від зустрічі з правосуддям держави Україна. Ухилення обвинуваченого від правосуддя необхідно оцінювати як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник у судовому засіданні просив призначити ОСОБА_1 мінімальне покарання.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого, як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Так, судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного провадження, що збройний конфлікт між Україною та Російською Федерацією розпочався 20 лютого 2014 року, він був викликаний російською агресією під час вторгнення окремих підрозділів Збройних Сил Російської Федерації через державний кордон України в районі Керченської протоки та використання Російською Федерацією своїх військових формувань, дислокованих у Криму для забезпечення ведення агресивної війни проти України.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року серед іншого визначено, що будь-яке з наступних дій, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії, зокрема : вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не носила, що є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її; бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави; блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави; напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські і повітряні флоти іншої держави; застосування збройних сил однієї держави, що знаходиться на території іншої держави за згодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди; засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, що носять настільки серйозний характер, що не рівнозначно переліченим вище актам.

Фактично кожна із вищезазначених дій була вчинена Російською Федерацію по відношенню до України.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України підтверджується зібраними по справі доказами, яким в ході судового розгляду було надано належну оцінку і які були дослідженні судом в повному обсязі, а саме:

- даними рапорту № 2/4036 від 12.10.2017 про виявлення причетності громадянина України ОСОБА_1 до проведення розвідувально - підривної діяльності проти України;

- даними протоколу № 2/2864 від 10.06.2017 за результатами проведення негласного розшукового заходу із додатком - оптичним диском для лазерних систем запису формату «CD- R» ТМ «ЕМТЕС» реєстр. № 2252 від 28.03.2017, відповідно до яких отримано фактичні дані, протиправної діяльності ОСОБА_1 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 22.11.2017 та довідкою, згідно якого свідок ОСОБА_8 на фотознімку № 3 впізнала ОСОБА_5 , з яким її познайомив ОСОБА_1 і представив його, як кореспондента «Росийсской газеты»;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 29.11.2017 та довідкою згідно якого свідок ОСОБА_9 на фотознімку № 3 впізнала ОСОБА_5 , який є кореспондентом «Росийсской газеты» та познайомився з ним у м.Москва;

- даними протоколу № 1556нт/65-2017 від 10.10.2017 проведення НСРД - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно ОСОБА_1 із додатком - оптичним диском для лазерних систем запису інв. № 61 від 08.08.2017, при аналізі запису телефонних розмов ОСОБА_1 було встановлено, що в його діях вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст. 111 КК України;

- даними протоколу № 1561нт/65-2017 від 10.10.2017 проведення НСРД - аудіо-, відеоконтролю за особою ОСОБА_1 із додатками - картами пам`яті формату MicroSDHC ємністю 16 Gb інв. № 60 від 08.08.2017 і ємністю 8 Gb інв. № 63 від 14.08.2017 де знаходиться інформація, яка має фактичні дані про скоєння ОСОБА_1 кримінального правопорушення за ознаками ст. 111 КК України;

- даними протоколу № 2/9105 від 01.12.2017 про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтролю особи ОСОБА_6 із додатками - картами пам`яті формату microSDHC торгівельної марки «Kingston» об`ємом 8 ГБайт реєстр. № 2720 від 03.11.2017 і об`ємом 8 ГБайт реєстр. № 2721 від 03.11.2017, відповідного якого за результатами проведення негласної слідчої (розшукової ) дії отримано інформацію за результатами проведення аудіо -, відеоконтролю ОСОБА_6 , що фактично свідчать про причетність громадянина України ОСОБА_1 до надання представникам іноземних спецслужб допомоги у проведенні діяльності проти України на шкоду її суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності і державній безпеці;

- даними протоколу № 2/9107 від 04.12.2017 про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно ОСОБА_1 із додатком - оптичним диском для лазерних систем запису формату «DVD-R» TM «VIDEX» реєстр. № 2756 від 16.11.2017, відповідно до якого відібрані перехоплені сеанси зв`язку ОСОБА_1 з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з ОСОБА_1 , Едуардом з ОСОБА_1 ;

- даними протоколу №2/9112 від 05-07.12.2017 про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтролю особи ОСОБА_1 із додатком - картою пам`яті формату microSDHC торгівельної марки «SanDisk» об`ємом 32 ГБайт реєстр. № 2779 від 01.12.2017 відповідно до якого під час бесіди у службовому кабінеті начальника відділу контррозвідки УСБУ в Черкаській області під час бесіди з ОСОБА_1 було отримано фактичні дані, які свідчать про причетність громадянина України ОСОБА_1 до надання представникам іноземних спецслужб допомоги у проведенні діяльності проти України на шкоду її суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності і державній безпеці

- даними листа № 2/4095 від 18.10.2017 відділу контррозвідки УСБУ в Черкаській області , відповідно до якого було встановлено причетність громадянина України ОСОБА_1 та ОСОБА_6 до злочину передбаченого ч. 1 ст.111 КК України

- даними листа № 2/4394 від 09.11.2017 відділу контррозвідки УСБУ в Черкаській області із додатками відповідно до якого було встановлено причетність громадянина України ОСОБА_5 до підривної діяльності проти України під прикриттям кореспондента урядового друкованого видування РФ «Російська газета» і члена «Російського центра науки і культури в Києві» Федерального агентства з питань СНД, співвітчизників, що проживають за кордоном та міжнародних гуманітарних питань Російської Федерації (т.зв. «Росспівробітництво», що використовується Службою зовнішньої розвідки Росії в якості структури - прикриття для проведення розвідувальної діяльності проти нашої держави);

- даними протоколу від 17.11.2017 тимчасового доступу до речей і документів, належних МЗС України, із їх можливістю вилучення, з додатками - описом і вилученими документами , відповідно до яких в каб № 510/2 Політичного департаменту Міністерства закордонних справ України у присутності начальника відділу багатостороннього співробітництва Департаменту стратегічних комунікацій МЗС України було ознайомлено з письмовою заявою ОСОБА_5 від 17.09.2007, на 1 арк., копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 24.04.2000 Алчевським MB УМВС України в Луганській області на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 4 арк., листом заступника головного редактора «Российской Газеты» б/н і без дати, на 1 арк., листом головного редактора «Российской Газеты» № 174 від 07.08.2007, на 1 арк., копією посвідчення кореспондента «Российской Газеты» ОСОБА_5 № 082 від 02.06.2003, на 1 арк., акредитаційною анкетою ОСОБА_5 від 12.11.2007, на 1 арк., листом МЗС України № 105/16-174/2-614 від 27.09.2007, на 1 арк.; листом Департаменту контррозвідки СБ України № 2/3/3-38564 від 13.10.2007, на 1 арк, копією посвідчення кореспондента «Российской Газеты» ОСОБА_5 № НОМЕР_4 , на 1 арк. та 2 (двома) фотокартками із зображенням ОСОБА_5 розмірами 3x4,5 см., які були оглянуті та вилучені;

- даними протоколу огляду від 21.11.2017, відповідно до якого було оглянуто документи, які були вилучені 17.11.2017 під час проведення тимчасового доступу до речей і документів у Міністерстві закордонних справ України приєднано до матеріалів кримінального провадження та визнано речовими доказами;

- даними протоколу від 17.11.2017 тимчасового доступу до речей і документів, належних ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві, із можливістю їх вилучення, з додатками - описом, вилученими документами і оптичним диском формату «CD-R» номер НОМЕР_5 , відповідно до якого вилучено копії реєстраційної частини облікової справи Представництва Россотрудничества в Україні (податковий номер 26580845) на 17 арк.;

- даними протоколу від 21.11.2017, відповідно до якого було оглянуто документи, які були вилучені 17.11.2017 під час проведення тимчасового доступу до речей і документів у ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві;

- даними протоколу від 20.02.2018 тимчасового доступу до речей і документів, належних слідчому відділу УСБУ в Черкаській області, з додатком - описом вилучених речей і фототаблицею , відповідно до якого в службовому кабінеті слідчого відділу УСБ України було здійснено доступ до мобільних телефонів і планшета з подальшим вилученням;

- даними протоколу від 22-24.02.2018 огляду мобільних телефонів і планшетів, з додатками - оптичними дисками для лазерних систем запису формату «DVD-R» серійні номери MFP316VG18175719:3, MFP316VG18175739:2 і MFP316VG18175735:3 відповідно до якого в службовому кабінеті № 307 Головного слідчого управління СБУ України було проведено огляд 5 мобільних телефонів і 2 планшетів та після завершення огляду була знята інформація;

- даними протоколу від 20.03.2018 тимчасового доступу до речей і документів, належних ТОВ «лайфселл», , з додатками - описом вилучених речей на підставі ухвали , відповідно до якого інформацію по телефонному номеру ( НОМЕР_6 записано на оптичний диском для лазерних систем запису формату «CD-R» вих. №№ НОМЕР_7 , 06473ВК серійний номер LH3152VJ20233564:D4 , який приєднано до матеріалів кримінального провадження;

- даними протоколу від 22.03.2018, відповідно до якого було оглянуто оптичний диск на якому мається інформація про вхідні і вихідні телефонні з`єднання проведені з 00:03 20.03.2015 по 11:47 год 30.08.2018 із абонентського номеру № НОМЕР_8 оператора мобільного зв`язку «лайфселл», яким користувався ОСОБА_1 із даними про контрагентів, ІМЕІ телефонних апаратів, дати і час телефонних з`єднань, тривалості розмов, азимути, місця виходу на зв`язок (соти) і адреси телефонних станцій;

- даними вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.12.2017 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину,передбаченого, ч. 1 ст. 2583 КК України відповідно до якого ОСОБА_6 визнано винним та призначено за ч. 1 ст. 2583 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 року позбавлення волі без конфіскації майна(справа № 712/5185/17 провадження № 1 -кп/712/302/17);

- даними вироку Херсонського міського суду м. Черкаси від 16.11.2017 по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України , відповідно до якого затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором Херсонської місцевої прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_9 та узгоджено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі в кримінально - виконавчі установі закритого типу без конфіскації майна( справа №766/19384/17);

- даними листа №0.184-12602/0/15-18 від 15.03.2018 із Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України відповідно до якого надано витяг з наявною у базі даних інформацію щодо перетинання державного кордону України ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у період з 01.061996 по 02.03.2018.

До закінчення судового слідства клопотань від учасників процесу, у тому числі і від державного обвинувача про збір, перевірку чи витребування додаткових доказів крім уже тих, що заявлялися, не надійшло.

Суд обмежений у праві збору доказів вини обвинуваченого за власною ініціативою та, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав розглянути кримінальне провадження і постановити відповідне рішення. Суди при розгляді кримінальних справ не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також припущеннях. Усі сумніви доведеності вини особи, мають тлумачитися на її користь.

Відповідно до ст. 297-1 ч. 2 КПК України передбачено порядок проведення досудового слідства по окремим статтям КК України, зокрема за ч. 1 ст. 111 КК України, за якими обвинувачується ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази, взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого та інші обставини, зазначені у ст. 91 КПК України, вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Отже, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий стороною обвинувачення, стороною захисту, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, безпосередньо досліджені докази, які визнав належними, допустимими, достовірними, вважає їх в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Таким чином, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає необхідним дії обвинуваченого ОСОБА_1 кваліфікувати за ч. 1 ст. 111 КК України, як надання представникам іноземної організації допомоги у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду її суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності і державній безпеці.

Так, частина 1 ст. 111 КК України передбачає декілька форм злочинної поведінки, кожна з яких в альтернативі створює самостійну дію об`єктивної сторони. Закон визначає три форми державної зради : перехід на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту; шпигунство та надання іноземній державі, організації або її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Об`єктом злочину є державна безпека України у будь-якій її сфері.

Відповідно до Закону України «Про національну безпеку» державна безпека - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності і демократичного конституційного ладу та інших життєво важливих національних інтересів від реальних і потенційних загроз невоєнного характеру.

З об`єктивної сторони державна зрада може виявлятися у таких формах: 1) перехід на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту; 2) шпигунство; 3) надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України полягає у сприянні їх можливим чи дійсним зусиллям заподіяти шкоду державній безпеці України.

Підривною є будь-яка діяльність, пов`язана зі спробою зміни системи вищих органів державної влади нелегітимним шляхом (це можуть бути дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади, тощо) з втручанням у міжнародну політику України, з втручанням у внутрішню політику, зі спробою зміни території України, зі спробою зниження обороноздатності України, зі створенням умов для діяльності на території України певних іноземних угруповань (організацій т.і.) тощо.

Таким чином, види підривної діяльності проти України можуть знаходити різний прояв, при цьому допомога у проведенні такої діяльності може надаватися шляхом організації чи виконання конкретного злочину, схиляння до державної зради інших осіб, усунення перешкод для вчинення певних діянь, чи безпосереднє їх вчинення тощо.

Закінченим злочин у цій формі є з моменту вчинення відповідного діяння, яким особа надала допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.

Іноземна держава - це будь-яка держава, крім України, незалежно від того, чи визнана вона Україною як суверенна і чи має Україна з нею дипломатичні відносини.

Під іноземною організацією, відповідно до складу злочину, передбаченого ст. 111 КК України, слід розуміти будь-яку державну чи недержавну установу, підприємство, об`єднання, орган іншої країни, у тому числі політичну партію, релігійну організацію, комерційне підприємство, а також міждержавну чи міжнародну організацію, у тому числі неофіційну, нелегітимну чи злочинну ("тіньовий" уряд у вигнанні, міжнародна терористична організація тощо), крім офіційної міжнародної організації, членом якої є Україна.

Суб`єктом державної зради у будь-якій її формі може бути тільки громадянин України, який досяг 16-річного віку.

Суб`єктивна сторона державної зради характеризується виною у вигляді прямого умислу. При вчиненні державної зради винний усвідомлює, що він здійснює перехід на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту, вчиняє шпигунські дії, надає іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомогу в проведенні підривної діяльності проти України і бажає цього.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_1 відповідно до ст. 65 КК України, суд, враховує обставини вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, суспільну небезпеку яка полягає у зовнішній та внутрішній безпеці України, її суверенітет, територіальна цілісність і недоторканність, обороноздатність, державна, економічна чи інформаційна безпека., особу винного, який на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого та приходить до висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 1 ст. 111 КК України з урахуванням вказаних обставин, вважає, що виправлення та перевиховання неможливе без ізоляції його від суспільства.

Враховуючи фактичні обставини справи, характер вчиненого злочину та ступінь його тяжкості, суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_1 ст.ст. 69, 75 КК України.

Відповідно до ч.2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Враховуючи, що ОСОБА_1 за ч.1. ст. 111 КК України вчинив злочин проти основ національної безпеки України, суд вирішив застосувати конфіскацію всього майна, належного останньому на праві власності.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_1 рахувати з часу, коли він буде фактично затриманим.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.02.2018, а саме, з речей та транспортних засобів, які на праві власності належать ОСОБА_1 .

Речові докази, докази, які зберігаються у СВ УСБУ в Черкаській області, а саме:

- ПЕОМ типу «ноутбук» торгівельної марки «Panasonic», у корпусі сріблястого кольору Model No. CF-29 серійний номер CF-29HTT40BG AB 5HKSA50459 IMEI NO. 63332, планшет iPad Model A1337 IMEI НОМЕР_9 Serial GB0199NTA90 сріблястого кольору в чохлі чорного кольору ємністю 16 GB, які належить ОСОБА_1 , конфіскувати в дохід держави;

- мобільний телефон торгівельної марки «САТ» модель «В 100» ІМЕІ: НОМЕР_10 із встановленими батареєю живлення модель «СВ-115» S/N: НОМЕР_11 , СІМ-карткою оператора мобільного зв`язку «life» і картою пам`яті торгівельної марки «Transcend» формату «MicroSD», конфіскувати в дохід держави;

- планшет коричневого кольору «Impression ImPAD 6213» із встановленими батареєю живлення, СІМ-картою оператора мобільного зв`язку «МТС» серійний номер НОМЕР_12 , СІМ-картою оператора мобільного зв`язку «МТС» серійний номер № НОМЕР_13 , та картою пам`яті торгівельної марки «Smartbuy» серійний номер НОМЕР_14 класу ємністю 8 gb, конфіскувати в дохід держави;

- мобільний телефон торгівельної марки «LG К330» ІМЕІ: НОМЕР_15 чорного кольору із встановленою батареєю живлення марки «LG BL- 46ZH» P/N: НОМЕР_16 , без СІМ-карти, конфіскувати в дохід держави;

- мобільний телефон торгівельної марки «Samsung DUOS SM G361H/DS» S/N: НОМЕР_17 ІМЕІ2: НОМЕР_18 , ІМЕІ2: НОМЕР_19 , сірого кольору, живлення марки «Samsung EB-BG360CBE» та флеш накопичувачем, конфіскувати в дохід держави;

- мобільний телефон торгівельної марки «НТС» синього кольору із встановленими батареєю живлення марки «НТС» серійний номер ЗМНА14СК765264 і СІМ-карткою оператора мобільного зв`язку «Sprint» серійний номер № НОМЕР_20 , конфіскувати в дохід держави;

- мобільний телефон торгівельної марки «Samsung GT-B2710» ІМЕІ НОМЕР_21 чорного кольору на шнурку чорного кольору із встановленими батареєю живлення марки «Samsung» S/N: НОМЕР_22 та СІМ-карткою оператора мобільного зв`язку «lifecell», за якою закріплено абонентський номер НОМЕР_8 , конфіскувати в дохід держави.

Транспортні засоби, які знаходяться на зберіганні в Золотоніському районному відділі поліції Головного управління Національної поліції України, а саме: автомобіль DAF 400 2500, (1990), ЧЕРВОНИЙ, № двигуна НОМЕР_23 , № кузова НОМЕР_24 , д.н.з. НОМЕР_25 та автомобіль VOLVO 460 1.8 1794, (1993), ЧОРНИЙ, № двигуна НОМЕР_26 , № кузова НОМЕР_27 , д.н.з. НОМЕР_28 , які належать на праві власності ОСОБА_1 , конфіскувати в дохід держави;

- оптичні диски «DVD-R» ТМ «VIDEX», документи відповідно до постанови від 21.11.2017, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Виконання вироку покласти на Управління СБУ в Черкаській області.

Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_12

Судді ОСОБА_14

ОСОБА_13