Номер провадження: 33/813/473/23
Головуючий у першій інстанції Громік Д. Д.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Пінькової К.Ю., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №098239 від 13.11.2022 року ОСОБА_1 , 13.11.2022 року, о 23 год. 10 хв. в м. Одесі, по вул. Овідіопольська дорога, 7, керував транспортним засобом марки «Honda», державний номерний знак НОМЕР_1 , після настання коменданської години у зв`язку з чим був зупинений. На думку працівників поліції ОСОБА_1 був з ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці, що не реагують на світло, підвищена жвавість мови, тремтіння пальців рук . Працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_2 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння . Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306.

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536, 80 грн.

Мотивуючи таку постанову суд першої інстанції виходив з того, що із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №098239 від 13.11.2022 року та відеозапису портативних реєстраторів працівника поліції № 475688, 474505, правопорушення вчинено 13 листопада 2022 року та співробітником поліції в м. Одесі на вул. Овідіопольська дорога, 13 листопада 2022 року о 23 годині 10 хвилин, складено протокол серії ААД №305808, на водія ОСОБА_1 за правопорушення ПДР, передбачене ст. 130 ч.1 КпАП України. А відповідно наданого до суду сертифікату про проходження ОСОБА_1 профілактичного наркологічного огляду датою проходження огляду є 16.11.2022 рік. Отже, судом першої інстанції було встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння здійснено пізніше двох годин (через три дні) з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою особа, що притягається до адміністративної відповідальності подала апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати із закриттям справи за відсутністю події і складу в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 заявив про недовіру суду, відвод суду був розглянутий та відхилений іншим суддею суду як необгрунтований.

ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що вважав, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Що стосується відеозаписів із нагрудних портативних реєстраторів працівника поліції, долучених до матеріалів адміністративної справи, скаржник вважав, що з них не вбачається того, що у момент зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного (чи іншого сп?яніння), поводив себе неадекватно і відмовлявся пройти медичний огляд на стан наркотичного сп?яніння в медичному закладі на законні вимоги працівників поліції. Враховуючи те, що ОСОБА_1 не визнав себе винним у скоєнні адміністративного правопорушення, суд мав перевірити дії правоохоронців на предмет дотримання вимог закону при зупинці транспортного засобу, яким керував скаржник, та під час проведення правоохоронцями огляду на стан сп?яніння на місці зупинки транспортного засобу, але на думку ОСОБА_1 не перевірив. Суд першої інстанції відмовив у заявленому клопотанні про допит в якості свідків в судовому засіданні працівників поліції , які його зупинили і склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, чим допустив неповноту дослідження обставин справи, оскільки перевірити дії працівників поліції на законність (за відсутності інших свідків події) в інший осіб не є можливі. Скаржник стверджував, що працівники не мали ніяких законних підстав для зупинки транспортного засобу, яким керував скаржник, передбачених частинами 1 та 2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», оскільки ніяких порушень вимог закону під час керування транспортним засобом мною допущено не було. Після безпідставної зупинки автомобіля 13.11.2022 р. у нічний час ( 23:10) працівники поліції посвітивши на ОСОБА_1 ліхтариком в обличчя без будь яких до того підстав оформили протокол про адміністративне правопорушення, зробивши у ньому запис про те, що він нібито керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп?яніння «розширені зіниці, що не реагують на світло, підвищена жвавість мови, тремтіння пальців рук», що не відповідало дійсності, оскільки мені 61 рік і ніколи у житті не вживав ні алкоголю, ні наркотичних засобів. Дії працівників поліції не відповідали вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров?я України 09.11.2015 № 1452/735, яка визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп?яніння), та оформлення результатів такого огляду. Зазначеною Інструкцією передбачено оформлення працівниками поліції «Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» до медичного закладу охорони здоров?я встановленої форми (додаток № 1 до Інструкції), в якому має бути вказаний конкретний заклад, куди особа направляється, але таке направлення працівниками поліції йому не оформлялось, а необхідність пройти такий огляд в цю ж ніч впродовж 2-х годин після «виявлення» у ОСОБА_1 працівниками поліції ознак нібито наркотичного сп?яніння роз?яснена не була і тому скаржник пройшов огляд у медичному закладі самостійно 16.11.2023 року, отримав сертифікат про проходження профілактичного наркотичного огляду на стан наркотичного сп`яніння і пред?явив його суду. На незаконні дії працівників поліції щодо скаржника 13.11.2023 р., ним подав скаргу Начальнику Управління патрульної поліції Одеській області, яка була зареєстрована 14.11.2022 року. Раніше, а саме 06.11.2022 року біля 16:00 мав місце інший випадок незаконної зупинки мого автомобіля працівниками поліції на вул. М. Арнаутській, відібрання у мене водійських прав, вимагання коштів, незаконні вимоги їхати на медичний огляд. За даним фактом ОСОБА_1 звертався із письмовою скаргою до Начальника Управління патрульної поліції Одеській області, яка була зареєстрована 07.11.2022 року. Відповіді на подані мною скарги не надійшли. Незаконні дії щодо ОСОБА_1 працівників поліції, які мали місце 13.11.2023 р., він вважав напряму пов?язаними з тими незаконними діями, які мали місце щодо мене 06.11.2023 року, тому у нього не було довіри до цих працівників поліції і він відмовився виконати незаконні і безпідставні вимоги щодо проходження огляду в медичному закладі. Копії поданих мною вищезазначених скарг ОСОБА_1 надав суду і вони долучені до матеріалів справи. З тексту постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси Громіка Д.Д. вбачається, що в постанові відсутній висновок щодо того, за якою кваліфікуючою ознакою суд вбачає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях особи, відносно якої складено протокол. Вказана в протоколі про адміністративне правопорушення така кваліфікуюча ознака, як керування мною транспортним засобом з ознаками наркотичного сп?яніння, не підтверджена відеозаписами із нагрудних портативних реєстраторів працівника поліції. долученим до матеріалів адміністративної справи, а навпаки, спростовується. Огляд мене на стан наркотичного сп?яніння проведено працівниками поліції з грубим порушенням порядку такого огляду. Огляд ОСОБА_1 , як водія, було проведено поліцейськими транспортного засобу з використанням на місці зупинки технічного засобу (ліхтарика), не дозволеного до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Посвітивши ліхтариком в обличчя скаржника вночі, поліцейські вказали в протоколі на наявність у нього таких ознак наркотичного сп?яніння, як «розширені зіниці, що не реагують на світло», хоча працівники поліції не є медичними працівниками і не уповноважені перевіряти реакцію зіниць водія на світло у такий спосіб і таким технічним засобом (ліхтариком). Огляд скаржника на місці зупинки транспортного засобу не проводився у присутності двох свідків. Акт огляду не складався і до протоколу про адміністративне правопорушення не долучався. Скаржник вважає, що суд першої інстанції допустив формальний підхід до розгляду справи та залишив поза належною увагою вказані мною вище обставини, а також мої пояснення, що надані в судовому засіданні. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним на думку скаржника. Дії працівників поліції щодо скаржника, він вважає явним перевищенням службових повноважень і не відповідають Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров?я України 09.11.2015 № 1452/735. Зважаючи на те, що відеозаписом фіксацій подій не підтверджується факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння на час зупинення мене працівниками поліції, а також враховуючи відсутність інших доказів, які б підтверджували правомірність дій поліцейських під час проведення огляду скаржника на місці зупинки транспортного засобу (пояснень свідків) та свідчили про факт керування ним автомобіля у стані наркотичного сп?яніння та відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп?яніння, у встановленому законом порядку, на законну вимогу праціників поліції.

Явка в судове засідання

29 березня 2023 року до Одеського апеляційного суду надійшло рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 , із відміткою про причини повернення, що адресат відсутній за вказаною адресою, що апеляційним судом враховується, як належне повідомлення особи про час і місце судового засідання. В судовє засідання ОСОБА_1 зявився.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги (ч. 7 ст. 294 КУпАП).

Переглядаючи постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи, суд повно, всебічно і об`єктивно дослідив дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірив обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №098239 від 13.11.2022 року ОСОБА_1 , 13.11.2022 року, о 23 год. 10 хв. в м. Одесі, по вул. Овідіопольська дорога, 7, керував транспортним засобом марки «Honda», державний номерний знак НОМЕР_1 . Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився, чим порушив п. 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306.

Доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до наданих суду першої інстанції заперечень ОСОБА_3 , яким судом дана належна та аргументована оцінка, цих правильних висновків не спростовують.

Судом першої вірно враховано, що Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі за тестом - Інструкція), визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан такого сп`яніння та оформлення результатів такого огляду. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Згідно п. 3, 4, 7 розд. ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

У відповідності до змісту статті 266 КупАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції, під час якого поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, або у разі незгоди такої особи пройти вказаний огляд або у разі незгоди особи з результатами огляду огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (далі - Правила), встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 5 розд. ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Всі вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані, вірно застосовані, а зміст постанови відповідає ст. 283, 284 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 098239 від 13.11.2022 року;

- відеозаписами правопорушення із нагрудних портативних реєстраторів працівника поліції № 475688, 474505, долученим до матеріалів адміністративної справи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово відмовлявся на пропозиції співробітників поліції щодо проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції перевіривши мотиви з яких виходив суд першої інстанції, вважав їх належними, достатніми та доведеними допустимими доказами, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КпАП України, оскільки він від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився.

При цьому судом також враховується, що невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, суд оцінює критично та вважає це способом захисту від складеного відносно нього адміністративного протоколу, з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, так як його покази в цій частині повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнів у суду та підтверджують вину ОСОБА_1 . Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених в них обставин, суд не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно того, що поліцейським було порушено порядок складення адміністративних матеріалів стосовно скаржника, доводами самої апеляційної скарги спростовується, в якій ОСОБА_1 сам підтверджує свою відмову у проходженні медичного огляду на стан сп`яніння.

Натомість, для наявності складу такого адміністративного правопорушення достатнім є саме відмова особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння тощо. Вказане кореспондується із визначеним п. 2.5. Правил дорожнього руху обов`язком такої особи на вимогу поліцейського пройти вказаний огляд безумовно, і жодним чином не пов`язане із наявністю або відсутністю будь-яких зовнішніх ознак у водія.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вважати, що працівники поліції діяли протиправно, немає підстав, оскільки їх дії не були оскаржені в установленому законом порядку, і з відео не вбачається порушення порядку складення протоколу.

Відповідно до відеозапису з боді-камери поліцейського дійсно ОСОБА_1 працівник поліції неодноразово ставив питання про її згоду або незгоду пройти освідування на стан сп`яніння саме у зв`язку із відсутністю погодження на його проходження останнім.

Доводи апелянта про те, що відеозапис є недостовірним доказом є припущенням так як ОСОБА_1 не було заявлено клопотань про проведення досліджень відеозапису.

Протокол складений у відповідності до вимог інструкцій, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», зауважень до нього подано не було.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання щодо виклику у якості свідків інспекторів патрульної поліції, оскільки на думку суду обставини стосовно яких ОСОБА_1 хотів допитати інспектори УПП не мають відношення до складу правопорушення - відмови у проходженні освідування так як предметом розгляду даної справи є порушення п. 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306. Дане правопорушення зафіксоване відеозаписами із нагрудних портативних реєстраторів працівника поліції № 475688, 474505, долученим до матеріалів адміністративної справи (01 год. 21 хв.).

Крім цього у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 р. у справі № 161/5372/17, зазначено, що при винесенні покарання за порушення ПДР судді не можуть покладатися на свідчення інспектора поліції. Суд касаційної інстанції погодився з рішенням суду апеляційної інстанції, зазначивши, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Суд зауважив, що на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах. КАС/ВС вказав, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Апеляційному суду ОСОБА_3 клопотань щодо допиту свідків, отримання інших доказів не заявлено(а.с.26), тому суд апеляційної інстанції приходить наступного.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КуПАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не вказують на порушення судом при розгляді справи вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та на наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 19 квітня 2023 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький