КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова С.І., за участю захисника Нечваля Я.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Нечваля Я.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 20 січня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 20.01.2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, 18.11.2022 року о 23 год. 41 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Мітсубісі» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Героїв Дніпра, 3 в м. Києві. Після зупинки у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Огляд на стан наркотичного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога КМНКЛ «Соціотерапія», за результатами проведення якого, згідно Висновку щодо результатів медичного огляду №006802 ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову захисник Нечваль Я.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 20.01.2023 року та закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на недотримання судом першої інстанції вимог ст.ст. 7, 245, 251, 252, 280 КУпАП, оскільки суд розглянув справу без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин, не дав належної оцінки доказам, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого судового рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що згідно ч.1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Тобто відсторонення особи від керування транспортним засобом шляхом передання права керування іншій особі, уповноваженій водієм, свідчить про вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Проте, в порушення вказаних вимог закону, працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що свідчить про не вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також вказує, що огляд ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я проведений з порушенням порядку, встановленого Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції» (затвердженої спільним наказом МОЗ МВС України №1452/735 від 09.11.2015), оскільки згідно п.п. 17, 20 цієї Інструкції зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, про що робиться відповідний запис у цьому висновку. Крім того, вказаний висновок складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках, один з яких вручається оглянутій особі. Проте, наявний в матеріалах справи висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 складено 24.11.2022 року, тобто через 5 днів після проведення його огляду, і копія цього висновку ОСОБА_1 не видавалась. Враховуючи, що висновок складено з порушенням вимог п.п. 17, 20 Інструкції, то такий висновок вважається недійсним, а тому не може бути доказом у справі. Таким чином, в даному випадку працівники поліції, не маючи доказів перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, безпідставно та передчасно склали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення на 5 днів раніше, ніж було складено висновок.

Крім того, складений стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у ньому не вірно зазначена суть вчиненого правопорушення, так як протоколом ОСОБА_1 ставиться у провину не керування в стані алкогольного сп`яніння, а керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, що не є порушенням згідно диспозиції статті ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 20.01.2023 року, посилаючись на поважність причин пропуску цього строку, оскільки ОСОБА_1 хоча і був присутній при розгляді даної справи, однак копію оскаржуваної постанови йому не вручили з причин її не виготовлення і станом на 31.01.2023 року вказана постанова не оприлюднена в ЄДРСР, а тому останній був позбавлений можливості її оскаржити у строк, передбачений ст. 294 КУпАП та звернувся до захисника за правовою допомогою.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження, передбаченого статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, з огляду на наведені апелянтом обставини, вважає можливим поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 20.01.2023 року стосовно ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення захисника Нечваля Я.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та апеляційні доводи, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, з огляду на наступне.

Так, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП та прийняв рішення, зміст якого відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Незважаючи на заперечення захисником вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість останнього у порушенні ним п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України і наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №465487 від 19.11.2022 року (а.с. 1) складеним стосовно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що останній керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Огляд на стан наркотичного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога КМНКЛ «Соціотерапія»; Висновком КМНКЛ «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння №006802 від 24.11.2022 року (а.с. 2), за результатами проведення якого встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, а також даними відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівника поліції (а.с. 3), які повністю підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно і об`єктивно з`ясував усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та навів в оскаржуваній постанові докази, на яких ґрунтується висновок суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і цим доказам дана належна правова оцінка.

Відповідно до п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського (а.с. 3), після зупинки працівниками поліції автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 в процесі спілкування у поліцейського виникла підозра щодо перебування водія в стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, посилаючись на наявність у нього відповідних ознак такого стану, на що ОСОБА_1 погодився та пройшов огляд у медичному закладі.

Перебуваючи в медичному закладі, лікар-нарколог провів візуальний огляд ОСОБА_1 , зокрема: перевірив реакцію зіниць на світло, координацію рухів, здійснив вимірювання тиску, після чого ОСОБА_1 здав зразки біологічного середовища (сечу) для проведення лабораторних досліджень на наявність наркотичних засобів.

Апеляційні доводи захисника про те, що на час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч1 ст. 130 КУпАП були відсутні відомості, що могли свідчити про перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, оскільки висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 складений 24.11.2022 року, проте протокол про адміністративне правопорушення було складено 19.11.2022 року, тобто працівники поліції, не маючи доказів перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, безпідставно та передчасно склали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення на 5 днів раніше, ніж було складено висновок, апеляційний суд вважає безпідставними, так як наявність у ОСОБА_1 стану наркотичного сп`яніння було встановлено лікарем-наркологом за результатами його попереднього візуального огляду та виявлених у нього клінічних ознак такого сп`яніння, а згідно п.8 Розділу ІІІ Інструкції лабораторне дослідження біологічного середовища не встановлює стан сп`яніння, а проводиться з метою виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння і вид наркотичної речовини, що спричинила у особи стан сп`яніння. При цьому лікар-нарколог визначає стан водія по виявленим при його огляді ознакам наркотичного сп`яніння, а вже після отримання результатів лабораторних досліджень було встановлено, що в сечі ОСОБА_1 виявлено канабіноїди (марихуану) та стимулятори (амфетамін), що повністю узгоджується з попереднім висновком лікаря-нарколога про перебування водія ОСОБА_1 19.11.2022 року в стані наркотичного сп`яніння, в результаті чого лікарем-наркологом складено відповідний Висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння №006802.

Твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у ньому не вірно зазначена суть вчиненого правопорушення,

є необґрунтованими, оскільки як вбачається зі змісту протоколу у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що останній погодився та пройшов відповідний огляд, за результатом якого встановлено, що водій ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим стосовно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП за порушення ним вимог п.2.9 «а» ПДР України, тобто керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема відсутність даних про відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не спростовує висновків суду про порушення ним п. 2.9 «а» ПДР України, а саме керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, оскільки такий стан було встановлено у передбаченому законом порядку.

За викладеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 20.01.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування та закриття провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника, не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Нечвалю Я.В. строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 20 січня 2023 року стосовно ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника Нечваля Я.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 20 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду С.І. Сілкова

Справа №756/12158/22; Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Провадження №33/824/1618/2023

Головуючий у І інстанції - Пономаренко А.А.

Головуючий в апеляційній інстанції - Сілкова І.М.