Справа № 946/6568/23
Провадження № 3/946/2659/23
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 вересня 2023 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Яковенко І.І., розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ізмаїлі Одеської області, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 122-2, ч. 6 ст. 121, ч. 5 ст. 126, Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

25.08.2023 о 00:10 годині ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом мопедом «Yamaha» по вул. Ізмаїльській в с. Стара Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області, в порушення вимог п. 2.4., підп. «б» п. 8.9. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі ПДР), не виконав вимогу поліцейського про зупинку, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , повторно протягом року, керував у зазначений час та місці зазначеним транспортним засобом, незареєстрованим у встановленому законом порядку в уповноваженому органі МВС, та не маючи права керувати таким транспортним засобом, порушивши вимоги п/п «а» п. 2.1., п/п «в» п. 2.9. ПДР, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 6 ст. 121, ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Притягуваний ОСОБА_1 у судовому засіданні повністю визнав себе винним у правопорушенні та щиро розкаявся в його вчиненні.

Крім повного визнання своєї вини притягуваний ОСОБА_1 , його вина у невиконанні вимог поліцейського про зупинку, у повторному протягом року керуванні транспортним засобом, незареєстрованим у встановленому законом порядку, а також у повторному протягом року керуванні мопедом, не маючи права керування таким транспортним засобом, повністю підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 25.08.2023 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.4., підп. «б» п. 8.9. ПДР, та, керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу поліцейського про зупинку, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору.

Крім того, вказані обставини справи також підтверджуються даними відеозапису, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що поліцейські завчасно увімкнули проблискові маячки синього і червоного кольору, але притягуваний, рухаючись на мопеді «Yamaha», продовжував їхати, не зупиняючись, після чого поліцейські здійснили його переслідування. При цьому з відеозапису чітко вбачається, що мопед «Yamaha» їхав попереду, але впритул з поліцейським автомобілем, що виключає неможливість побачити проблискові маячки синього і червоного кольорів притягуваним.

З досліджених доказів випливає, що ОСОБА_1 свідомо діяв у порушення вимог п. 2.4. ПДР, відповідно до яких на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР; а також підп. «б» п. 8.9. ПДР, відповідно до якого вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу, не виконав вимогу поліцейського про зупинку, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору та спеціального звукового сигналу.

Крім того, відповідно до даних протоколів про адміністративні правопорушення, складених 25.08.2023 за ч. 6 ст. 121, ч. 5 ст. 126 КУпАП, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, незареєстрованим у встановленому законом порядку, не маючи права керування таким транспортним засобом.

Згідно з даними довідок начальника САП Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 28.08.2023, ОСОБА_1 має повторне порушення протягом року за ч. 2 ст. 126 КУпАП від 15.09.2022, що також повністю підтверджується даними копії постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.09.2022, та він посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії не отримував.

Обставини керування ОСОБА_2 транспортним засобом також підтверджується даними долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів.

Відповідно до підп. «а» п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно ж до підп. «в» п. 2.9 ПДР водієві заборонено керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення.

Однак, з сукупності усіх досліджених судом доказів випливає, що ОСОБА_1 в порушення вимог вказаного підп. «а» п. 2.1, підп. «в» п. 2.9 ПДР керував незареєстрованим у встановленому законом порядку транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення на право керування таким транспортним засобом.

Той факт, що ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом, незареєстрованим у встановленому законом порядку, не маючи права керуванням таким транспортним засобом, підтверджується постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.09.2022, якою до ОСОБА_1 було застосовано захід впливу у виді попередження за вчинення ним 01.09.2022 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 6 ст. 121 та ст. 122-2 КУпАП.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених у суді доказів дає змогу суду дійти висновку про наявність адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 6 ст. 121, ч. 5 ст. 126 КУпАП, та про доведеність винності ОСОБА_1 в їх вчиненні.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує положення ч.2 ст.36 КУпАП, відповідно до яких, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Суд також враховує характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, його майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, та вважає, що достатнім і необхідним у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП є накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП.

До обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд відносить щире розкаяння винного та вчинення правопорушень неповнолітнім.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинені ним адміністративні правопорушення, суд не вбачає.

Санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП окрім основного стягнення, передбачено ще й обов`язкове додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом та ще одне додаткове стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу чи без такого.

Вирішуючи питання про те, чи можливо накласти на притягуваного таке додаткове стягнення як позбавлення права керування транспортним засобом, суд виходить з такого.

Як було вище наведено, згідно з обліковими даними ІП «ГСЦ Посвідчення водія» ІТС ІПНП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 КУпАП, позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Таким чином, виходячи з точного змісту вказаної норми, для того, щоб на громадянина було накладено таке стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами необхідним є не лише грубе, повторне або систематичне порушення порядку користування цим правом, але й те, щоб таке право було надане йому. На це вказує застосування законодавцем в аналізованій нормі слова «наданого», що використане в минулому часі, а також сама суть іншої обов`язкової умови накладання цього стягнення грубе, повторне або систематичне порушення порядку користування правом керування транспортним засобом. Тобто особа не може грубо, повторно або систематично порушувати порядок користування якимось правом, якщо у неї такого права взагалі немає.

Це означає те що, якщо особі право керування транспортними засобами не надавалося, то відповідно вона й не може бути його позбавлена, адже не можна позбавляти того, чого немає чи не існує. Якби законодавець мав би на увазі можливість накладати таке стягнення незалежно від наявності у особи права керування транспортним засобом, то наведена норма ч. 2 ст. 30 КУпАП була би сформульована інакше або стягнення полягало би в іншому, наприклад, у забороні особі керувати транспортними засобами.

Крім того, з положень ст. 317-1 КУпАП, яка регламентує порядок виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом, випливає, що виконання такої постанови здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія, а після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, якщо особа раніше взагалі ніколи не отримувала посвідчення водія, то і постанову про позбавлення права керування транспортним засобом шляхом вилучення посвідчення водія взагалі неможливо буде виконати.

Отже, системний аналіз точного змісту положень ст. 30 та ст. 317-1 КУпАП дає підстави для висновку, що таке стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами не може бути накладено на особу, яка таке право взагалі ніколи не отримувала, незалежно від того, що таке стягнення передбачене в санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП як обов`язкове додаткове стягнення.

Цей висновок суду також відповідає усталеній судовій практиці, що викладена у абз. 3 п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні», згідно якому суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа взагалі його не мала.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 22.01.2019 у справі №708/40/18 зазначив, що згідно з правозастосовною практикою, позбавлення права керувати транспортними засобами суд не вправі призначити як додаткове покарання особі, яка не має права керувати транспортними засобами. У зв`язку з цим, враховуючи те, що особа взагалі не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, Верховний Суд зазначив, що призначення судом першої інстанції засудженій додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк три роки є помилковим та виключив його з судових рішень, хоча воно також було передбачено санкцією як обов`язкове покарання.

Незважаючи на те, що вказана постанова була ухвалена Верховним Судом у кримінальному провадженні, але по своїй суті щодо можливості застосування до особи такого примусового заходу примусу (впливу) як позбавлення права керування транспортними засобами у тому випадку, коли особа взагалі не отримувала таке право, стосується тотожних правовідносин.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до уваги особу ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про те, що для його виховання в дусі додержання законів України, а також для запобігання нових правопорушень, достатнім і необхідним у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП є накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції, встанволеної за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, без позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів та з оплатним вилученням транспортного засобу. У даному випадку, враховуючи, що притягуваний повторно вчинив тотожні правопорушення на одному і тому ж транспортному засобі, не маючи при цьому відповідного права керування транспортними засобами, незважаючи на попередній захід впливу у виді попередження, то таке стягнення як оплатне вилучення транспортного засобу сприятиме вихованню притягуваного та запобігання вчинення ним нових правопорушень.

В силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 має бути стягнутий судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2023, що складає 536,80 грн.

Керуючись ст. ст. 13, 241, 283 285 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 6 ст. 121 та ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, без позбавленням права керування транспортними засобами, з оплатним вилученням транспортного засобу мопеду «Yamaha».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду І.І.Яковенко