Справа № 569/7436/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Бердій М.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фізичної особи - підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП__________________.

-за ч.2 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 269436 від 14 квітня 2023 року зазначено, що 01 січня 2023 року о 12 год. 34 хв. в м.Рівне по вул.Кулика Гудачека, 44, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «CITROEN C 4» д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд проводився в медичному закладі, що підтверджується висновком на стан наркотичного сп`яніння №3 від 02 січня 2023 року, чим порушив вимоги п.2.9 «А» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП.

Особа яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Чоланюк С.Ю. подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП і такі здобути неможливо. Зокрема, зазначив, що наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст.254 КУпАП, оскільки подія, згідно протоколу, мала місце 01 січня 2023 року, наявний в матеріалах справи висновок на стан наркотичного сп`яніння датовано 02 січня 2023 року, а сам протокол складено 14 квітня 2023 року, тобто через три з половиною місяці від дати складання висновку. Крім того, вказав, що дата і точний час огляду ОСОБА_1 , згідно висновку на стан наркотичного сп`яніння 01 січня 2022 року о 13:20 год., тобто освідчення особи відбулося за рік до складання самого висновку. Також вказав, що матеріали справи містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому вказано, що у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлено ряд ознак сп`яніння, однак самого акту огляду матеріали справи не містять. Свідки події в протоколі не зазначено, а відеозапис, наявний в матеріалах справи, фіксує виключно момент складення адміністративних матеріалів, яке мало місце 14 квітня 2023 року. Таким чином, доказів факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння та проведення огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, матеріали справи не містять. Крім того, вказано, що належних доказів повторності вчинення аналогічного правопорушення ОСОБА_1 суду не надано, хоча, враховуючи строки складання адміністративних матеріалів в даному випадку, такі могли б та мали бути надані суду.

В судовому засіданні, захисник ОСОБА_1 , адвокат Чоланюк С.Ю., вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП не визнав з підстав, викладених в письмових запереченнях. Додатково пояснив суду, що жодного належного та допустимого доказу, на підтвердження вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення поза розумним сумнівом, матеріали справи не містять, а тому враховуючи норми ст.62 Конституції України, просив суд закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Чоланюка С.Ю., дослідивши письмові докази по справі, відеодиск, суд приходить до наступного:

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Отже, склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він криє в собі: об`єкт, об`єктивну сторону,суб`єкт, суб`єктивну сторону.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, характеризується наявністю прямого умислу.

Керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Таким чином, при розгляді справи не була підтверджена об`єктивна та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення.

Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року N 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України N 18 від 19 грудня 2008 р., далі - Постанова), судам слід враховувати, що відповідальність за cт.130 КУпАП на стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення,є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки,відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З 17 березня 2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», яким внесено зміни до порядку фіксації адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП, а саме: фіксація огляду на визначення стану алкогольного/наркотичного сп`яніння або відмову від проведення такого.

Таким чином, з урахуванням вищевказаних змін, працівникам поліції не обов`язково залучати двох свідків для медичного огляду, достатньо зафіксувати такий огляд технічними засобами. Однак, в разі неможливості використання технічних засобів, законодавець визначив порядок підтвердження проведення медичного огляду на визначення стану сп`яніння із залученням двох свідків.

Згідно п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на проведення огляду відповідно до статті 266 КУпАП.

За змістом ч.ч.1-2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно п.п.3.5 розділу три Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер /відеореєстраторів/ працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них , затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 року № 100, після активізації нагрудної відеокамери /відео реєстратора/ все спілкування повинно бути записано безперервно. Аналогічне вказано і в п. 5 розділу два та п. 2 розділу три Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису, засобів фото-кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026.

З відеозапису, долученого до протоколу, не вбачається зафіксованого факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «CITROEN C 4» д.н.з. НОМЕР_1 за обставин викладених у протоколі. Не зафіксовано також процедури проведення медичного огляду. Наявний в матеріалах справи відеозапис фіксує виключно момент складання адмінматеріалів, які мале місце 14 квітня 2023 року.

Свідки події в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №269436, від 14 квітня 2023 року не вказані. Пояснень свідків матеріали справи не містять, отже суд приходить до висновку, що свідки працівниками поліції не залучалися.

Таким чином, доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння та проведення медичного огляду останнього на визначення стану наркотичного сп`яніння матеріали справи не містять. Відеозапис, наявний в матеріалах справи, містить виключно процедуру складання адміністративних матеріалів, що мало місце через понад три місця, від дня складання висновку.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я, про що зазначено в ч.4 ст.266 КУпАП.

Із Висновку №3, заповненому 01 січня 2023 року вбачається, що такий було складено о 16-30 год. 02 січня 2023 року.

Точний час направлення на огляд, згідно вищевказаного висновку 01 січня 2023 року, а дата і точний час огляду 01 січня 2022 року о 13 годині 20 хв.

Тобто, ОСОБА_1 інкримінується факт керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння 01 січня 2023 року, а на підтвердження надають висновок, згідно якого огляд особи було проведено за рік до того.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним. Крім того, згідно з п. 22 Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Наявний в матеріалах справи Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01 січня 2023 року, як доказ на підтвердження факту перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом, не може братися до уваги з точки зору допустимості, оскільки складений з порушенням вимог ст.266 КУпАП.

Також суд звертає увагу і на строки складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 .

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення визнається джерелом доказів у справі за умови його відповідності вимогам ст.ст. 254-256 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.2 ст.254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що в порушення вищезазначених вимог КУпАП, поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення від 14 квітня 2023 року, в той час, як складання висновку, який став підставою для складання цього протоколу, та на який міститься посилання в ньому, відбувалося 02 січня 2023 року.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що у поліцейського були складнощі з виявленням особи, яка вчинила правопорушення, а так само, не зазначена інша причина вказаної різниці в часі між часом вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення і часом складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

Суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту.

Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

В справі «Лучанінова проти України» № 16347/02 від 09 червня 2011 року (остаточне від 09 вересня 2011 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що якщо санкції за адміністративні правопорушення є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, вимоги до його судового розгляду мають відповідати гарантіям та стандартам, встановленим Конвенцією, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення. Також в справі «Надточій проти України» № 7460/03 від 15 травня 2008 року Європейський суд з прав людини також говорить про кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В Постанові Верховного Суду від 21 січня 2020 року (справа № 754/17019/17 провадження № 51-2568км19) суд вказав, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом… Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Окрім цього, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv.theUnitedKingdom), п.161, Series A заява № 25).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

За змістом правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а,в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно висновків Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених в рамках справи №216/5226/16-а/2а/216/33/17, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17 /ЄДРСРУ № 82707106/.

З огляду на вище викладене, в силу ст.62 Конституції України, згідно якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, які б підтверджували скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, а тому, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що достатніх доказів, які б могли ствердити про наявність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 в справі немає і їх здобути неможливо, в зв`язку з чим суд приходить до висновку що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного керуючись ст.ст.130, 247, 251 ,283, 284, 285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Бердій М.А.