КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т АН О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 та його захисника Хуторненка І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника Хуторненка І.М. на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 12 січня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 12.01.2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, 03.12.2022 року об 11 год. 55 хв. на вул. Харківське шосе, 55 в м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, який від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у кабінеті лікаря-нарколога за адресою: м. Київ, П. Запорожця, 20, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову захисник Хуторненко І.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 12.01.2023 року та прийняти нову постанову, якою провадження в справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт вважає оскаржувану постанову такою, що винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки при розгляді даної справи суд, в порушення вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, не з`ясував усі фактичні обставини, не дослідив і не дав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, формально підійшов до вивчення обставин справи, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого судового рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що матеріали справи не містять об`єктивних та беззаперечних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також зупинки транспортного засобу з дотриманням вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Також посилається на порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції» (затвердженої спільним наказом МОЗ МВС України №1452/735 від 09.11.2015), оскільки згідно п.2 Розділу ІІ цієї Інструкції огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків, проте незважаючи на вимогу ОСОБА_1 залучити двох свідків, поліцейські цього не зробили, у зв`язку з чим ОСОБА_1 погодився пройти огляд у лікаря-нарколога. Перебуваючи в медичному закладі, лікар запитав у ОСОБА_1 «чи буде він задуватись», на що останній відповів, що він хоче здати аналізи, однак лікар почав наполегливо рекомендувати ОСОБА_1 добровільно відмовитись від огляду, здійснюючи на нього психологічний тиск. При цьому, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а лише відмовився підписувати наданий лікарем аркуш добровільної відмови.

Крім того, апелянт вказує, що на наявному в справі відеозаписі зафіксовано пошкоджений автомобіль, який знаходиться позаду автомобіля ОСОБА_1 , при цьому ОСОБА_1 не перебуває за кермом транспортного засобу, а стоїть поряд з автомобілем. Під час розмови з поліцейським ОСОБА_1 має розбірливу мову і не має жодних ознак порушення координації рухів.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Хуторненка І.М. на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та апеляційні доводи, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, з огляду на наступне.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи та прийняв рішення, зміст якого відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 та його захисник Хуторненко І.М. заперечували проти висновків суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому ОСОБА_1 пояснив, що перебував у тверезому стані, оскільки не вживає алкогольні напої за станом здоров`я, а проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» він відмовився, оскільки не довіряє цьому приладу, у зв`язку з чим просив залучити двох свідків, однак працівники поліції йому відмовили. У медичному закладі він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а лише відмовився від проходження такого огляду на приладі «Драгер» та просив лікаря-нарколога здати аналізи, однак йому відмовили.

Крім того вважає, що працівники поліції, які не зупиняли його під час керування транспортним засобом, діяли стосовно нього упереджено та безпідставно склали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення.

За клопотанням захисника Хуторненка І.М., з метою повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи був допитаний інспектор поліції ОСОБА_2 , що складав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, який під час апеляційного розгляду справи пояснив, що 03.12.2022 року, перебуваючи в складі екіпажу патрульної поліції, рухались по вул. Харківське шосе в м. Києві та помітили як сталася ДТП за участю двох автомобілів, одним з яких керував ОСОБА_1 , у зв`язку з цим вони зупинились для з`ясування обставин події. Оскільки учасники даної пригоди добровільно домовились між собою, вони не оформлювали дану ДТП. Під час спілкування у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 спочатку погодився, однак коли привезли прилад «Драгер» останній відмовився проходити огляд, вимагаючи залучити двох свідків, на що йому було повідомлено, що подія фіксується на нагрудний відеореєстратор, а тому присутність двох свідків не обов`язкова. Після цього, ОСОБА_1 було доставлено до медичного закладу КМКНЛ «Соціотерапія» де останній також відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння та особисто підписав відмову від огляду.

На запитання захисника поліцейський повідомив, що він особисто бачив як ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки ДТП відбулось у них на очах. Інших осіб в автомобілі ОСОБА_1 не було.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість останнього у порушенні ним п.2.5 Правил дорожнього руху України та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №465346 від 03.12.2022 року (а.с. 1), в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів), при цьому пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у кабінеті лікаря-нарколога, а також даними відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівника поліції (а.с. 2), які підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким дана належна оцінка, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції (а.с. 2), поліцейський повідомив водію ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння та запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що останній погодився. Коли на місце події привезли вказаний прилад, ОСОБА_1 повідомив, що він пройде огляд лише за умови, якщо поліцейські залучать двох свідків та складуть акт огляду, на що поліцейські неодноразово повідомляли ОСОБА_1 , що здійснюється відеофіксація і тому в даному випадку присутність свідків не обов`язкова, а акт огляду складається лише за результатами проведення огляду. Оскільки ОСОБА_1 відмовлявся проходити огляд за допомогою приладу «Драгер» на місці, останній за його згодою був доставлений до медичного закладу, де на пропозицію лікаря-нарколога ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим стосовно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення ним вимог п. 2.5 ПДР України.

Таким чином, зафіксовані на вказаному відеозаписі обставини повністю узгоджуються з даними викладеними поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 і з достатньою повнотою підтверджують факт порушення останнім вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України та спростовують доводи апеляційної скарги його захисника про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Посилання захисника на порушення працівниками поліції п.2 Розділу ІІ цієї Інструкції, згідно якої огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків, є безпідставними, оскільки згідно вимог ч.2 ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, який обов`язково долучається до протоколу про адміністративне правопорушення, а присутність двох свідків обов`язкова лише у разі неможливості застосування таких засобів.

В матеріалах даної справи міститься відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) працівника поліції (а.с. 2), на якому зафіксовано, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, як за допомогою спеціального технічного засобу (приладу «Драгер»), так і у лікаря-нарколога, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому в даному випадку присутність двох свідків не є обов`язковою.

Апеляційні доводи захисника про те, що працівники поліції діяли стосовно ОСОБА_1 упереджено і з наявного відеозапису у нього не вбачається наявність ознак сп`яніння, апеляційний суд також вважає безпідставними, оскільки пунктом 2 Розділу І Інструкції встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Тобто за змістом цієї норми поліцейський, як посадова особа на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п. 3, 4 Розділу І Інструкції.

Посилання апелянта на відсутність в матеріалах справи доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається з пояснень поліцейського ОСОБА_2 , наданими під час апеляційного розгляду, що також підтверджується даними відеозапису (а.с. 2) автомобіль під керуванням ОСОБА_1 потрапив у ДТП, інших осіб в автомобілі ОСОБА_1 не було і під час спілкування з працівниками поліції останній не заперечував факт керування ним транспортним засобом.

Апеляційні твердження ОСОБА_1 про те, що за станом здоров`я він не вживає алкогольні напої та перебував у тверезому стані, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 був складений не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а саме за порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто за відмову водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

За викладеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 12.01.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Хуторненка І.М. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 12 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова

Справа №753/15962/22; Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Провадження № 33/824/872/2023

Головуючий у І інстанції - Коренюк А.М.

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.