Номер провадження 33/816/335/23 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Д`якової О.А. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 березня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 грн.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 березня 2023 року, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами за те, що 12 грудня 2022 року о 22 год. 55 хв. в м.Суми по вул.Привокзальна в районі будинку 12, керував транспортним засобом Nissan Leaf д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння відмовився у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком №1214 від 12 грудня 2022 року, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Д`якова О.А. звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 березня 2023 року, а провадження у справі закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що без наведення обґрунтованих мотивів, суддя проігнорував усі доводи захисту та об`єктивні факти, а також відмовив у клопотанні про виклик в судове засідання свідків (окрім лікаря-нарколога ОСОБА_2 ), не зважаючи на те, що ОСОБА_1 вказував на їх відсутність під час його огляду в медичному закладі. При цьому, суддя надав перевагу показанням свідка ОСОБА_2 щодо сталої практики лікарів з проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», та не врахував, що останній наполягав на дослідженні його біосередовища, та дійшов висновку, що він відмовився від проходження огляду у медичному закладі, що не відповідає обставинам справи та суперечать вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року за №1452/735.

Крім того, апелянт посилається на те, що з відеозапису вбачається, що після зупинки автомобіля, поліцейські без достатніх на те підстав, запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», який йому не показували, порядок його застосування не роз`яснювали, сертифікат не пред`являли, а тому, останній від огляду на місці зупинки відмовився, але виявив бажання пройти огляд у лікарняному закладі. При цьому, свідки, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , очевидцями відмови ОСОБА_1 не були, а дізналися про це лише зі слів поліцейських, у зв`язку з чим, письмові пояснення останніх, долучені до матеріалів справи, не можна вважати належними та допустимими доказами.

Також, апелянт вказує і на те, що протокол про адміністративне правопорушення, який є основним доказом у справі, судом першої інстанції не досліджувався, оскільки посилання на нього в оскаржуваній постанові відсутнє і зазначене вказує на те, що цей доказ суд взагалі не оцінював, а тому не звернув увагу на те, що вказаний протокол складений поліцейськими з суттєвим порушенням КУпАП. При цьому, копія протоколу ОСОБА_1 взагалі не вручалась, і з його змістом останній ознайомлений не був, а посилання працівників поліції що сам ОСОБА_1 відмовився від отримання вказаного протоколу є безпідставними, з врахуванням того, що доказів про те, що протокол був складений у двох екземплярах, один з яких йому вручався, відсутні, а не підписав протокол ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що вважав його незаконним, однак не підписався, що відмовляється від отримання його копії. При цьому, отримати протокол по пошті ОСОБА_1 не міг, через помилковість зазначеної у відправленні адреси, замість квартири 47, було зазначено 57. Також, апелянт вказує, що у протоколі вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan Leaf д.н.з. НОМЕР_1 , проте, з відеозапису вбачається, що номерний знак автомобіля був іншим - ХХХІХХХ, що свідчить про те, що до протоколу внесені дані щодо автомобіля, які не відповідають дійсності.

Крім того, апелянт вказує, що в протоколі відсутні дані про технічний засіб, яким здійснено цей відеозапис, що вказує на те, що відеозаписи з фіксацією адміністративного правопорушення працівниками поліції отримано з порушенням встановленого законом порядку, а тому він є недопустимим доказом і не міг бути врахований суддею при обґрунтуванні свого рішення.

Також, апелянт зазначає, що поліцейські, в порушення вимог вищезазначеної Інструкції № 1452/735 і за відсутності у ОСОБА_1 жодної ознаки алкогольного сп`яніння, неправомірно запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, при цьому, ті ознаки, на які поліцейські вказували, були перевірені лікарем-наркологом і не були виявлені, що знайшло своє відображення у Висновку медичного огляду від 13 грудня 2022 року №1214.

З врахуванням вищезазначеного, посилаючись на національне законодавство та практику ЄСПЛ, апелянт вважає, що оскільки у даній справі належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення немає, а усі сумніви тлумачаться на користь особи, вважати оскаржувану постанову законною та обґрунтованою підстави відсутні.

В судове засідання призначене на 11 год. 30 хв. 07 липня 2023 року до апеляційного суду ні ОСОБА_1 , ні його захисник адвокат Д`якової О.А., в черговий раз, не з`явились, направлена їм на відому суду адресу судові повістки повернулися з відміткою, що «адресат відсутній за вказаною адресою».

При цьому, захисник Д`якова О.А. направила заяву, в якій просила відкласти розгляд даної справи на іншу дату, з посиланням на зайнятість в іншому процесі.

При вирішенні питання щодо можливості здійснення апеляційного розгляду за відсутності апелянта адвоката Д`якової О.А. особи, в інтересах якої вона діє - ОСОБА_1 , апеляційний суд враховує наступне.

У провадженні апеляційного суду справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 перебуває з березня 2023 року.

Тривалий не розгляд вказаної справи пов`язаний з тим, що були відсутні дані про належне повідомлення її учасників про час, день призначених судових засідань, а тому, апеляційний розгляд було відкладено, що свідчить про те, що апеляційним судом було вжито заходів для забезпечення права особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Д`якової О.А. на справедливий суд.

Проте, у ч.ч. 1-3 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Пономарьов проти України», та «Трух проти України»).

У рішенні в справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Враховуючи вищезазначене, а також ті обставини, що ні захисник Д`якова О.А. ні особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , знаючи, що в апеляційному суді на розгляді перебуває подана адвокатом апеляційна скарга, в судові засідання за викликом не з`являються, судові повістки не отримують, клопотань про розгляд даної справи у режимі відеоконференції не заявляють, апеляційний суд дійшов висновку, що останні не бажають приймати участь у апеляційному розгляді даної справи.

За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також те, що дана справа про адміністративне правопорушення перебуває на розгляду в апеляційному суді вже тривалий час, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання адвоката Д`якової О.А. про відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд поданої останньою апеляційної скарги на постанову судді суду першої інстанції у її відсутність, та у відсутність ОСОБА_1 , і у даному випадку їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

При цьому, перевіряючи законність прийнятого рішення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Так, на спростування доводів апелянта щодо відсутності доказів винуватості ОСОБА_1 , апеляційний суд зауважує, що при розгляді питання обгрунтованості складеного відносно останнього протоколу, в якому зазначено, що 12 грудня 2022 року о 22 год. 55 хв. в м. Суми по вул. Привокзальна в районі будинку 12, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan Leaf д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння відмовився у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком №1214 від 12 грудня 2022 року, суддею, в якості свідка було допитано ОСОБА_2 , який працює лікарем-наркологом в КНП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань».

Вказаний свідок надав пояснення про те, що 12 грудня 2022 року ним було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння спочатку за допомогою спеціального приладу Drager, у разі якщо він буде не згоден із результатом, то далі огляд буде проведено шляхом проведення лабораторних досліджень. Однак ОСОБА_1 категорично відмовився продувати спочатку у Drager та наполягав на проведенні відразу досліджень біологічного середовища сечі або крові.

При цьому, свідок пояснив, що існує порядок проведення огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння у закладі охорони здоров`я, яким встановлено, що спочатку особа проходить огляд за допомогою спеціального приладу, а вже потім шляхом проведення лабораторних досліджень, у разі не згоди з результатом отриманого за допомогою спеціального приладу Drager. Оскільки ОСОБА_1 наполягав на проходженні огляду лише шляхом лабораторних досліджень, тому було складено висновок про те, що останній категорично відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Крім того, суддею було досліджено відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, з фіксуванням того, як патрульні зупинили автомобіль Nissan Leaf д.н.з. НОМЕР_1 у зв`язку з тим, що водій не включив покажчик повороту. Під час перевірки документів, у поліцейських виникла підозра, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, тому йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального приладу Drager, від чого останній відмовився у присутності двох свідків, однак погодився пройти такий огляд у медичному закладі, куди і був доставлений. У закладі охорони здоров`я, лікарем-наркологом було запропоновано ОСОБА_1 спочатку пройти огляд за допомогою спеціального приладу Drager, а у разі не згоди з його результатом - шляхом проведення лабораторних досліджень. ОСОБА_1 категорично відмовився та наполягав відразу на проведенні досліджень біологічного середовища сечі або крові. Лікар-нарколог зазначив, що існує відповідний порядок проведення огляду на виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, який не передбачає проводити відразу шляхом лабораторних досліджень, і оскільки ОСОБА_5 категорично відмовляється від продуття газоаналізатора, лікарем був складений висновок про відмову у проходженні огляду та стан сп`яніння, що стало підставою для складання відносно останнього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, на спростування доводів апелянта, апеляційний суд зауважує, що відмова ОСОБА_1 від продуття газоаналізатора, не свідчить про те, що він не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки Розділом ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року за №1452/735 встановлено порядок огляду у закладах охорони здоров`я, яким передбачено використання для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, відібрання зразків біологічного середовища, і у Додатку 2 до неї затверджена форма, яка передбачає послідовну процедуру огляду на стан сп`яніння, в тому числі, з використанням технічних засобів та лабораторно діагностики.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що законом, також, не встановлено, що особа, яка погодилась на часткове проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, вважається такою, що такий огляд пройшла у повному обсязі. Наведені норми чітко передбачають обов`язок водія пройти огляд та визначають його порядок і не надають права водію змінювати його порядок, право водія полягає лише у виборі проходження огляду - на місці зупинки транспортного засобу, чи у закладі охорони здоров`я.

Крім того, посилання апелянта на те, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не були очевидцями відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, а дізналися про це лише зі слів поліцейських, не заслуговують на увагу, оскільки на підтвердження того, що вказані свідки засвідчили обставини, які стосувались не ОСОБА_1 чи надали неправдиві свідчення, доказів надано не було.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що вказуючи на те, що процедура оформлення адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_6 працівниками поліції була недотримана у зв`язку і з тим, що є сумніви щодо вказаних свідків, які зазначені у протоколі та нібито складали свої пояснення, які, як вказує апелянт, у суді першої інстанції допитані не були апелянт не звертався до апеляційного суді з клопотанням щодо виклику для допиту зазначених осіб в судовому засіданні при апеляційному розгляді.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що з врахуванням того, що з самого початку усі обставини фіксувались технічними записами і матеріали відеозапису були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, як передбачено ст. 266 КУпАП, участь свідків, у даному випадку, була не обов`язковою.

Що стосується доводів апелянта про те, що суддею протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_7 досліджений не був, оскільки у постанові відсутні посилання на нього, то такі доводи апеляційний суд вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки у постанові знайшли своє відображення дані, які були в ньому зазначені, крім того, саме протокол про адміністративне правопорушення у даній справі є ключовим і саме вказані в ньому обставини перш за все перевіряються та досліджуються суддею і їм надається оцінка, з врахуванням інших, зібраних у справі доказів.

При цьому, доводи апелянта про те, що вказаний протокол був складений з порушеннями, в ньому зазначено не той транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , то вони не заслуговують на увагу, оскільки у рапорті, який було складено інспектором взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Сумській області Зубко Я.М., який і складав вказаний протокол, вказано, що був зупинений транспортний засіб Nissan Leaf саме з д.н.з. НОМЕР_1 , що, відповідно, було встановлено при перевірці документів, які надав водій вказаного транспортного засобу, крім того, апелянтом не доведено, що автомобіль з індивідуальним номерним знаком НОМЕР_2 , який був зупинений працівниками поліції не прив`язаний до звичайного державного номеру НОМЕР_1 .

Крім того, посилання апелянта на те, що у протоколі не зазначено моделі, серійного номеру технічного засобу, на який було здійснено відеозапис, не свідчать про неналежність та недопустимість вказаного доказу, оскільки на підтвердження тих обставин, що відеозапис було спотворено, змонтовано чи сфальсифіковано, доказів надано не було, крім того, з того часу, як розпочалось фіксування, жодних переривань відеозапису не відбувалось і апеляційним судом не встановлено, що працівниками поліції, при цьому, було допущено порушення ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» чи «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису».

Що стосується доводів апелянта про те, що працівники поліції не видали ОСОБА_1 копії протоколу, а в адресі, на яку вказаний протокол було направлено останньому, допущено помилку, то вони не свідчать про те, що при складанні протоколу поліцейськими було допущено грубі порушення, при тому, що від підпису протоколу ОСОБА_1 взагалі відмовився, і у графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності по суті порушення», нічого не зазначив, хоча скласти свої зауваження чи заперечення не був позбавлений можливості.

При цьому, посилання апелянта на те, що поліцейські, за відсутності у ОСОБА_1 жодної ознаки алкогольного сп`яніння, неправомірно запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, не заслуговують на увагу, оскільки п. 2. Розділу I вищевказаної Інструкції встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, а тому, виявивши у останнього ознаки сп`яніння, поліцейські правомірно запропонували пройти огляд на стан сп`яніння.

Крім того, на спростування доводів апелянта, апеляційний суд звертає увагу, що ознаки, які виявляє лікар під час огляду особи на стан сп`яніння у лікарні, відображаються не у Висновку щодо результатів медичного огляду, а в Акті, який у матеріалах даної справи відсутній, а у Висновку зазначається лише результат проведеного огляду і у даному випадку за результатом огляду ОСОБА_1 лікар склав Висновок 13 грудня 2022 року №1214 про те, останній категорично відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, тобто, це не є правом особи, яка керує транспортним засобом, а є його обов`язком, який ОСОБА_1 виконано не було, за що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність та складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що факт відмови ОСОБА_1 , як водія, пройти, відповідно до визначеного порядку, огляд на стан сп`яніння, було встановлено суддею суду першої інстанції за результатом повного, всебічно та об`єктивно розгляду справи, з врахуванням належних та допустимих доказів, з наданням їм правової оцінки, і обставин, за яких справа підлягала б закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, про що просить захисник в апеляційній скарзі, під час її апеляційного перегляду, не встановлено.

За таких обставин, всупереч доводів апелянта, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, постанову судді суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Д`якової О.А. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.