Провадження № 33/824/1515/2023 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 квітня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 02 листопада 2022 року серії ААД №368746 водій ОСОБА_1 02 листопада 2022 року у м. Києві по вул. Кільцева дорога навпроти вул. Тулузи 2/6 керував транспортним засобом Chery Jaggi, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість). Від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді накладення штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, місцевий суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП є доведеною.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також просить також визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та вказує про те, що суд розглянув справу у його відсутність. На поштову адресу оскаржувану постанову не отримував, а про її існування дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень 19 лютого 2023 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що склад правопорушення, що йому інкримінується та зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагували на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідість, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому порядку відмовився. Між тим, відповідно до положень п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Отже, законодавством не тільки не передбачено права водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а й встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції. Разом з цим, в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказано, що він керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Таким чином, склад правопорушення, що йому інкримінується, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому його відповідальність за діяння, зазначене в протоколі, на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП виключається. Крім того, поліцейські безпідставно зупинили автомобіль, здійснили його огляд і тільки потім вирішили, що номерні знаки на автомобілі не відповідають стандартам, тобто погано вбачаються. Також, незрозуміло, яким чином вони виявили ознаки, адже ані ліхтарика, ані інших приладів у них не було. Між тим, з ОСОБА_1 в автомобілі був свідок - ОСОБА_2 , який був очевидцем події та міг би дати свідчення щодо порушень з боку поліцейських. Співробітниками патрульної поліції порушено норми процесуального права, а саме: неправильно застосовано норми ч. 1 ст.130, ст.251, ст. 252, ч. 1 ст.256, ч. 3 ст. 266 КУпАП, п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. № 1103.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи ОСОБА_1 щодо поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Судом встановлено, що розгляд справи відбувся за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. В матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Зазначених вимог місцевий суд не дотримався, копію постанови ОСОБА_1 не надіслав.

За таких обставин, право особи на апеляційне оскарження судового рішення, про ухвалення якого вона не знала, має бути забезпечене шляхом поновлення пропущеного з поважних причин строку.

Дослідивши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до пункту 12 Розділу 2 Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, з протоколі про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, тобто, порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доказами вчинення адміністративного правопорушення є:

- протокол про адміністративне правопорушення, в якому містяться особисті пояснення ОСОБА_1 про те, що з протоколом про адміністративне правопорушення він не згідний, пояснення надасть в суді, був тверезий;

- направлення на огляд, в якому зокрема зазначено, що у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння;

- відеозапис з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує про те, що місцевим судом справу було розглянуто у його відсутності, а, відтак, судом було порушено його право на захист. ОСОБА_1 вказує, що був позбавлений можливості дати пояснення, а також скористатись правом, передбаченим ст. 245 КУпАП щодо вжиття всіх необхідних заходів для всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

Разом з тим, вказані ОСОБА_1 права в повному обсязі поновлено під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, де він мав можливість довести до відома суду усі обставини, на яких ґрунтується його позиція захисту та не був позбавлений можливості реалізувати усі надані йому законом права.

Також, ОСОБА_1 вказує про те, що склад правопорушення, що йому інкримінується та зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП. Разом з тим, такі доводи ОСОБА_1 є необґрунтованими та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами. Протокол про вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, складений у відповідності до вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року № 1376

Доводи ОСОБА_1 , що поліцейськими було безпідставно зупинено його автомобіль, не спростовують доведеного факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує про те, що незрозуміло яким чином поліцейські виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння, адже ні ліхтарика ні інших приладів у них не було.

Разом з тим, відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану наркотичного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до розділу ІІ п.12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Таким чином, у відповідності до вимог Інструкції вбачається, що у працівника поліції виникає право візуально перевірити наявність ознак наркотичного сп`яніння у водія. У разі наявності підстав вважати, що такі ознаки наявні, поліцейський направляє, а водій зобов`язаний пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, для підтвердження чи спростування зазначених обставин.

При цьому, в матеріалах справи наявне направлення працівника поліції на огляд ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, з якого вбачається «у результаті огляду, проведеного поліцейським, встановлені ознаки сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість».

За таких обставин, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є доведеною, останній не спростував обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме, що він керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції доказів та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.

Враховуючи зазначене, місцевим судом було прийнято законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованих мотивів прийнятого рішення.

Керуючись ст. 245, ст. 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв