Єдиний унікальний номер 341/526/23
Номер провадження 3/341/167/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р., за участю:

секретаря судового засідання Матейко О. С.,

захисника Дениса Т. Д.,

розглянув справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

встановив:

ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, яке полягало у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за наступних установлених суддею обставин.

12 березня 2023 року о 23 годині 26 хвилин у місті Бурштині по вул. Стуса водійка ОСОБА_1 керувала транспортним засобом FORD FIESTA, н. з. НОМЕР_1 . З результатом огляду на стан сп`яніння була не згідна. Особі було запропоновано проїхати в медичний заклад КП «Галицька лікарня», де в присутності медичних працівників водійка ОСОБА_1 відмовилась від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Своїми діями порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розгляд справи призначено на 29.03.2023 з викликом особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

За клопотанням захисника Дениса Т. Д. про надання можливості підготуватися до захисту, ознайомитися з матеріалами справи, подати заперечення судовий розгляд відкладено на 07.04.2023.

Через перебування судді 07.04.2023 у відрядженні чергове судове засідання відкладено на 20.04.2023.

20.04.2023 судове засідання відкладено на 27.04.2023 за клопотанням захисника.

У судовому засіданні 27.04.2023 захисник просив закрити провадження у справі з огляду на ряд порушень працівниками поліції під час оформлення матеріалів адміністративної справи.

Доводи захисника полягають у наступному:

- зупинка ТЗ ОСОБА_1 була незаконною, оскільки жодним нормативно-правовим актом не заборонено керування ТЗ під час комендантської години;

- ОСОБА_1 не забезпечили право на правову допомогу під час складення щодо неї адміністративних матеріалів;

- до матеріалів справи не долучено документів до застосованого приладу Драгер;

- ОСОБА_1 безпідставно доставили в лікарню, оскільки вона пройшла огляд на місці зупинки транспортного засобу і була незгідна з процедурою проведеного огляду, а не з його результатами;

- працівники поліції безпідставно кваліфікували дії ОСОБА_1 як порушення саме пункту 2.5 ПДР України, а не пункту 2.9 «а» ПДР України;

- поліцейські порушили установлений у статті 266 КУпАП порядок;

- у медичному закладі видано неналежний документ щодо відмови особи від огляду у виді довідки, замість висновку чи акта.

У судовому засіданні на запитання судді, чи захист отримав доступ до матеріалів справи, мав можливість отримати копію протоколу і чи потрібний додатковий час для підготовки до захисту, захисник підтвердив достатність отриманого часу для підготовки до розгляду справи.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, жодних заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не подавала. Захисник повідомив, що особа не бажає скористатися правом бути особисто присутньою під час розгляду справи і надавати пояснення, що відображено на звукозаписі судового засідання.

При цьому захисник підтвердив факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Зазначив, що йому не відомо, чи вручали особі примірник протоколу про адміністративне правопорушення. Підтвердив справжність підписів ОСОБА_1 у протоколі щодо неї. Пояснив, що ОСОБА_1 не відмовлялась у медичному закладі проходити огляд, а не пройшла його, оскільки вважала, що пройшла такий огляд раніше на місці зупинки ТЗ. Пояснив, що ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції добровільно поїхала у медичний заклад, хоч і не хотіла цього робити.

Надаючи правову оцінку наявним у справі доказам та доводам захисника, суддя виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з частиною 1 статті 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена, зокрема, за відмову від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Суддя розглядає справу виключно у межах викладеного у протоколі обвинувачення в частині відмови від проходження огляду, а тому доводи захисника щодо відсутності у справі свідоцтва про повірку використаного на місці зупинки технічного засобу поліцейськими суддя вважає необґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи і надавши їм правову оцінку, проаналізувавши доводи захисту, суддя встановив, що дії ОСОБА_1 містять склад правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме: відмову від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з огляду на таке.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками тощо.

Дослідивши матеріали справи вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджена належними і допустимими доказами, а саме даними, які містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення від 13 березня 2023 року серії ААД № 118147, у якому зафіксовано дані про особу, час, місце та спосіб вчинення правопорушення, відмова особи від надання пояснень, підпис протоколу особою, зокрема щодо отримання копії протоколу;

- роздруківці результату огляду на стан алкогольного сп`яніння з приладу «Драгер», відповідно до якої показник тесту становить 0,37 %. Вказане, на переконання судді, свідчить про обґрунтованість підозри поліцейських щодо перебування особи у стані алкогольного сп`яніння та подальшої їх вимоги пройти огляд;

- направленні на огляд водія до Галицької ЦРЛ з описом зовнішніх ознак стану алкогольного сп`яніння;

- довідці лікаря, згідно з даними якої ОСОБА_1 о 00 годин 30 хв 13.03.2023 від огляду відмовилась;

- відеозаписах працівників патрульної поліції, на яких зафіксовано рух автомобіля FORD FIESTA, білий, його зупинку. За кермом перебувала ОСОБА_1 , на задньому сидінні автомобіля лежала особа чоловічої статі, яка, відповідно до слів ОСОБА_1 , перебувала у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 спершу стверджувала, що сама алкоголю не вживала, привезла «трошки мертвого» чоловіка, уже майже доїхала додому. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки погодилась. Працівник поліції роз`яснив водію процедуру проходження огляду. ОСОБА_1 здійснює продув приладу кілька разів неправильно, хоч їй кілька разів роз`яснюють процедуру. З поведінки особи вбачається намагання уникнути проходження процедури огляду. За результатами проведеного огляду, який фіксувався на відеозапис, встановлено перебування особи у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 із результатом не погодилась і на пропозицію працівника поліції пройти огляд у медичному закладі відмовилась двічі. Надалі наявні у справі відеозаписи відображають як ОСОБА_1 зізнається працівникові поліції про вживання пива. Наступні відеофайли містять записи у медичному закладі, де особі пояснюють процедуру проходження медичного огляду, проте ОСОБА_1 повторно відмовляється проходити огляд, про що розписалась у відповідному зошиті медичного закладу. Також, на відео відображено зачитування особі її прав та змісту протоколу. На відеозаписах відсутні дані щодо висловлення особою бажання скористатися правовою допомогою під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин другої-шостої статті 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з приписами пунктів 6-8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103 (далі Порядок № 1103), водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Наявні у справі докази, зокрема тривалі відеозаписи, дають підстави для висновку про те, що працівники поліції дотримались установленого у статті 266 КУпАП порядку щодо послідовності дій, спрямованих на проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, у тому числі на місці зупинки водія та у медичному закладі. Також, дотримано приписів Порядку № 1103, зокрема в частині забезпечення проведення такого огляду особи шляхом її доставлення у медичний заклад протягом 2 годин.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Досліджені відеозаписи надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З огляду на те, що особа з результатами огляду на місці зупинки не погодилась, спершу відмовилась від огляду у медичному закладі, проте надалі, з огляду на подальші відеозаписи, погодилась пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, наявну відеофіксацію процедури забезпечення поліцейськими можливості особи пройти огляд на стан сп`яніння та її відмову від такого огляду у медичному закладі, суддя зазначає про дотримання поліцейськими процедури, передбаченої статтею 266 КУпАП.

Кваліфікацію дій ОСОБА_1 саме як порушення приписів пункту 2.5 ПДР України працівники поліції здійснили правильно, оскільки відповідно до відеозаписів ОСОБА_1 не погодилась із результатами огляду на місці, тому такі результати вважаються недійсними і відсутні підстави для кваліфікації дій особи як порушення саме пунку 2.9 «а» ПДР України. При цьому ОСОБА_1 спершу на місці зупинки ТЗ відмовилась від проходження огляду у медичному закладі, а надалі відмовилась від проходження огляду і в медичному закладі.

Відповідно до приписів пункту 16 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України, 09.11.2015 № 1452/735, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акта медичного огляду.

Тобто, ні Порядком № 1103, ні вказаною Інструкцією, не передбачено форми документа медичного закладу, який складається у випадку відмови особи пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. Тоді як висновок складається саме у випадку фактичного проходження огляду особою. Отже, доводи захисника щодо неналежності довідки медичного закладу як доказу відмови ОСОБА_1 пройти огляд не заслуговують на увагу. Своєю чергою факт відмови особи зафіксовано, зокрема, на відеозаписах.

Оскільки протокол містить підписи ОСОБА_1 , зокрема у графі про вручення особі примірника протоколу, суддя дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що примірник протоколу особі не вручено. Також, з протоколом особа і її захисник мали можливість ознайомитись у суді, для чого суддя і відкладав розгляд справи.

Обов`язок вручення особі примірника протоколу покликаний забезпечити реалізацію права особи знати, у чому вона обвинувачується, а також реалізацію прав на захист, зокрема з метою належної підготовки цієї особи до розгляду справи щодо неї.

Суддя наголошує на тому, що захист підтвердив достатність часу для підготовки до розгляду справи, а ОСОБА_1 розуміє, у чому обвинувачується.

Таким чином, під час розгляду цієї справи права ОСОБА_1 в частині підготовки до розгляду справи, реалізації права на захист, повністю забезпечено, а особа їх реалізувала.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується відеозаписом та зафіксованими на відеозаписі розмовами. Факту керування ТЗ не спростовує у своїх запереченнях і захисник. У судовому засіданні факт керування ТЗ ОСОБА_1 захисник підтвердив.

Загалом, аналіз наявних відеозаписів дає підстави для висновку про свідому відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, вважаю за необхідне вказати, що відсутність доказів обгрунтованості причин зупинки ОСОБА_1 не може бути підставою для закриття справи про адміністративне правопорушення, оскільки у цьому випадку не підлягає застосуванню доктрина «плодів отруєного дерева».

Так, відповідно до вказаної доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

Проте, факт зупинення автомобіля ОСОБА_1 жодним чином не може вважатися джерелом доказів, зокрема у розумінні статті 251 КУпАП, а отримані після зупинки автомобіля працівниками поліції докази (дані, які містяться у протоколі, відеозаписах, тощо) є належними і допустимими.

Тобто, дані щодо зупинки автомобіля це докази, які містяться у протоколі і на відеозаписі, які є джерелами доказів. Водночас, сам факт зупинки не є джерелом доказів, а тому доктрина «плодів отруйного дерева» не може бути застосована.

Також зазначаю, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Водночас вважаю за необхідне вказати, що перебування особи за межами місця проживання під час дії комендантської години в умовах воєнного стану обґрунтовує законність зупинки водія.

Згідно з приписами статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» комендантська година - заборона перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень.

З огляду на обов`язок працівників поліції забезпечувати підтримання публічної безпеки і порядку, суддя констатує правомірність дій працівників поліції щодо зупинки ТЗ під керуванням ОСОБА_1 під час комендантської години.

Також, суддя не бере до уваги доводи захисника про незабезпечення особі права скористатися допомогою адвоката як на підставу для закриття провадження у справі, оскільки відсутні докази того, що особа під час оформлення матеріалів просила поліцейських забезпечити їй право на участь адвоката. При цьому, суддя звертає увагу, що передбачене у статті 268 КУпАП право особи при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката повністю забезпечено та реалізовано.

Підсумовуючи усе викладене вище, вважаю, що наявними у справі доказами доведено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, яке полягало у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначено, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення не є виключенням і також повинен здійснюватись із застосуванням вказаних засад.

Водночас ОСОБА_1 та її захисник не надали жодного доказу того, що особа не вчиняла інкримінованого їй правопорушення, та своїми запереченнями не спростували його вчинення.

Отже, з огляду на викладене, доходжу висновку про те, що усі доводи захисника Дорофієнко І. В. спрямовані виключно на забезпечення уникнення особою адміністративної відповідальності, а не на встановлення об`єктивних обставин, які б доводили відсутність складу адміністративного правопорушення з його боку.

Відповідно до статті 33 КУпАП суддя при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Розглядаючи цю справу, суддя також враховує воєнний стан у державі. З огляду на викладене, враховую суспільну небезпеку здійснення особою керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Керуючись внутрішнім переконанням та об`єктивним аналізом обставин справи, доходжу висновку про те, що особа дійсно керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовилась виконати обов`язок щодо проходження огляду. Водночас, вважаю неприпустимим, щоб окремі, ймовірно існуючі незначні процедурні порушення під час оформлення матеріалів адміністративного порушення, призводили до уникнення відповідальності окремими громадянами, які нехтують вимогами чинного законодавства України і наражають на реальну небезпеку інших громадян, особливо під час воєнного стану.

Факт керування ТЗ і відмови ОСОБА_1 від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підтверджений належними, допустимими та достатніми доказами, що дає судді підстави для визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року 2684,0 грн.

Керуючись статтями 130, 266, 283, 284, 285 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до змісту статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її прийняття.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ