Провадження № 3/554/346/2023
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«17» квітня 2023 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Сметаніної А.В,

за участі секретаря Нечай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава адміністративний матеріал, який надійшов з Департаменту патрульної поліції УПП в Харківській області ДПП у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий,

- за ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

07 жовтня 2022 року о 22 годині 40 хвилин, ОСОБА_1 , в м. Харків по пр. Ювілейному, 85, керував транспортним засобом DAEWOO LANOS, д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров?я відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, згідно копії довідки від 11.04.2023 року, виданої командиром в/ч НОМЕР_2 , наданої в судовому засіданні представником ОСОБА_1 адвокатом Варфоломєєвою С.В., ОСОБА_1 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_2 з 15.02.2023 року. В судовому засіданні адвокати Варфоломєєва С.В. та Гринишин Є.В. просять розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 .
Оскільки, відповідно до ч.2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, в судовому засіданні інтереси ОСОБА_1 представляють два адвоката, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
В судовому засіданні представник правопорушника адвокат Варфоломєєва С.В. зазначила, що з протоколом не згодна, оскільки ОСОБА_1 07.10.2022 року о 22.40 годин не керував транспортним засобом DAEWOO LANOS, д/н НОМЕР_1 , тобто не виконував функції водія, а тому підстав для складення протоколу не було. Відеозапис, який долучено до протоколу також не підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки останній припаркований до гаражу. Будь-яких доказів, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений у встановлений законом спосіб матеріали справи не містять. Також, протокол складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП та відповідної Інструкції, оскільки в ньому не зазначено року вчинення адміністративного правопорушення. У графі «роз`яснення прав та обов?язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУПАП» відсутній підпис ОСОБА_1 . Крім того, в порушення п.10 розділу 2 Інструкції, яка регламентує проведення огляду, поліцейським не складено акту огляду на стан сп?яніння, який мав бути складений у двох примірниках, один з яких мав бути вручений водієві. Тому, просить закрити провадження відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні представник правопорушника адвокат Гринишин Є.В. зазначив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не доведена, а тому провадження має бути закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП. Із змісту протоколу вбачається, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп?яніння, а не у стані алкогольного сп?яніння, крім того, матеріали справи не містять доказів факту керування транспортним засобом, а долучений до справи відеозапис не містить взагалі навіть іншого автомобіля, крім патрульної поліції. Оскільки до відповідальності може бути притягнуто виключно особу, яка керує транспортним засобом, а не власника автомобіля, який підійшов до нього та вимкнув сигналізацію, а доказів керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом матеріали справи не містять, відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від клопотання про допит свідка ОСОБА_2 відмовився.

Також представниками ОСОБА_1 до справи були долучені письмові заперечення на відповідний протокол.

В судовому засіданні будо допитано свідка ОСОБА_3 , який зазначив, що ОСОБА_1 є його другом. 07.10.2022 року він, ОСОБА_1 та ще їх друг ОСОБА_2 знаходились разом в нього вдома, пили пиво. В них скінчились цигарки і вони пішли за цигарками до машини. ОСОБА_1 увімкнув сигналізацію, дістав за бардачка машини цигарки і до них відразу під?їхала поліція, побачила, що вони в стані сп?яніння, почали перевіряти документи у всіх. У ОСОБА_1 були водійські права. Тоді вони стали казати, що в нього є ознаки сп?яніння і йому треба кудись їхати. Він казав поліцейським, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, однак вони не звертали увагу. Оскільки було вже пізно, то вони взяли документи ОСОБА_1 і склали на нього протокол.

Суд, вислухавши доводи представників правопорушника адвокатів Варфоломєєвої С.В., ОСОБА_4 , показання свідка ОСОБА_3 , дослідивши зібрані по справі докази, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків:

Згідно зі статтею 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їхньої компетенції відповідно до закону.
Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14, відповідальність за ст. 130 КУпАП, зокрема, несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції або, які відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 1.3 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, що кореспондується з п. 1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов?язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством.
Відповідно до п.1.10 ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування (Постанова Пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14).
Таким чином, керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Вказана правова позиція міститься також у постанові Верховного Суду у справі №404/4467/16-а від 20.02.2019.
Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 297456 від 07.10.2022 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; рапортом, відповідно до якого ОСОБА_1 07 жовтня 2022 року о 22 годині 40 хвилин, в м. Харків по пр. Ювілейному, 85, керував транспортним засобом DAEWOO LANOS, д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився; а також диском з відеозаписом події,долученого до справи.
Оцінюючи надані докази та заперечення представників правопорушника щодо факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 судом було встановлено наступне:
З переглянутого відеозапису вбачається, що він розпочатий о 22:45:42, а закінчений о 23:15:42, протягом всього часу відеофіксації події на місці зупинки ОСОБА_1 жодного разу не вказав працівникам поліції, що він не перебував за кермом транспортного засобу DAEWOO LANOS, д/н НОМЕР_1 , навпаки, ОСОБА_1 зазначає (пряма мова): «Я абсолютно адекватный, я просто друзей привез домой, вот и все»..
Тож на місці події ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом, а навпаки, підтвердив, що саме він керував автомобілем.
В цій частині спростовуються доводи представника ОСОБА_5 про те, що на місці події ОСОБА_1 намагався пояснити працівникам поліції, що він не керував транспортним засобом, але вони його не хотіли чути, оскільки протягом досить тривалого часу поки велась відеозйомка, ОСОБА_1 жодного разу про це не зазначив.
Крім того, відповідно до ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.
Цінність свідка полягає в його безпосередньому об?єктивному сприйнятті обставин справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об?єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися, для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.
З відеозапису вбачається перебування біля автомобіля інших осіб, як встановлено в судовому засіданні, НОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

Суд критично оцінює показання допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 щодо не керування ОСОБА_1 автомобілем DAEWOO LANOS, д/н НОМЕР_1 , оскільки, по-перше свідок перебуває з правопорушником у дружніх стосунках, що викликає сумнів у об?єктивності та неупередженості його свідчень та сумнів у відсутності зацікавленості у результатах вирішення цієї справи, а по-друге, з відеозапису не вбачається, що вказана особа, перебуваючи тривалий час на місці події зазначала б працівникам поліції про не керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а навпаки неодноразово зазначає (пряма мова): «Давай я буду за рулем». На що поліцейський відповідає (пряма мова): «Я знаю, кто был за рулем».
Вказане свідчить про намір свідка ОСОБА_7 на місці події ввести в оману працівників поліції щодо особи, яка перебувала за кермом транспортного засобу.
Суд зазначає, що обставини, які підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість чи невинуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.
В даному випадку такі показання свідка не узгоджуються з іншими доказами, зібраними у справі, в тому числі самими поясненнями ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 , які вони зазначали на місці події і, які зафіксовані на відеозаписі, а тому судом не приймаються.
Крім того, суд наголошує, що, виходячи з положень законодавства України, працівник патрульної поліції, складаючи протокол про адміністративне правопорушення щодо тієї або іншої особи, реалізує дискреційні повноваження, на власний розсуд визначаючи особу, яка на його думку порушила правила дорожнього руху України. Вирішення питання щодо наявності в діях особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, складу адміністративного правопорушення, зокрема передбаченого ст. 130 КУпАП, відноситься до виключної компетенції суду.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З цих підстав твердження представників правопорушника про те, що оскільки на вказаному відеозаписі відсутній безпосередній момент керування та зупинки транспортного засобу, а також відсутність порушень ОСОБА_1 ПДР України, які б були підставою для його зупинки, що унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП, суд відхиляє, оскільки правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв?язку з обов?язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану сп?яніння, а висновок суду про керування ОСОБА_1 транспортним засобом зроблений на підставі сукупності досліджених доказів, а не лише на підставі дослідження відеозапису.
Відповідно до ст.266 КУпАП, «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок) та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння бо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція), особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу а швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, та висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп?яніння, складені з порушенням вимог Інструкції та Порядку, вважаються недійсними.
З аналізу наданих до справи доказів вбачається, що огляд ОСОБА_1 проведено з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, відповідної Інструкції таПорядку.

Наявні матеріали відеозапису, на якому зафіксовано як факт встановлення працівником поліції ознак алкогольного сп?яніння у ОСОБА_1 , так і факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп?яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров?я.
Доводи представника ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проведення огляду, а тільки вимагав надати йому докази керування автомобілем, спростовуються дослідженим відеозаписом, на якому зафіксовано, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп?яніння, як на місці зупинки транспортного засобу так і у закладі охорони здоров?я, неодноразово цитували пункт ПДР України, який зобов?язує водія пройти такий огляд, роз?яснювали наслідки відмови від проходження огляду. Проте з поведінки ОСОБА_1 вбачається лише те, що останній тягнув час з метою уникнення складення протоколу відносно нього.
Факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп?яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони також зафіксовано на відеозаписі.
Доводи захисника відносно того, що за відсутності електронного цифрового підпису відеозапис як електронний доказ є недопустимим доказом, судом не можуть бути визнані такими, що свідчать про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки КУпАП не містить вимог щодо обов?язкового скріплення відеозапису як доказу в справі про адміністративне правопорушення, електронним цифровим підписом. Крім того, захисниками не заперечувалась достовірність інформації, яка зафіксована на відеозаписі, а висновок про винуватість ОСОБА_1 зроблений судом на підставі сукупності досліджених судом доказів, а не лише даними відеозапису.
За таких обставин у суду відсутні підстави ставити під сумнів достовірність даних, зафіксованих на відеозаписі, наданому працівниками поліції.
Таким чином, судом встановлено, що процедуру проведення медичного огляду ОСОБА_1 проведено у точній відповідності з вищевказаними вимогами Закону та відповідних Порядку та Інструкції.
Доводи представника ОСОБА_1 про те, що працівником поліції було порушено вимоги п.10 розділу ІІ Інструкції, оскільки ними не було складено акту огляду на стан сп?яніння та не вручено водієві копію, є хибними.
Так, дійсно, відповідно до п.10 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння бо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735, результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.
Разом з тим, відповідно до п.п.6,7 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); - лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Оскільки, ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, а отже поліцейським не використовувались спеціальні технічні засоби для такого огляду, відповідно, і були відсутні результати такого огляду, підстав для складення акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не було.
В матеріалах справи мається направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що повністю відповідає вимогам відповідної Інструкції.
Та обставина, що в графі протоколу «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» не зазначено рік вчинення адміністративного правопорушення, судом розцінюється як технічна помилка і не свідчить про невідповідність складеного протоколу вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС 06.11.2015 № 1376 і не є підставою для закриття провадження у справі через це.
Доводи захисника щодо нероз?яснення ОСОБА_1 прав та обов?язків, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що свідчить відсутність його підпису в протоколі, судом не можуть бути визнані обґрунтованими та такими, що свідчать про порушення прав особи.
Відповідно до п.12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС 06.11.2015 № 1376, протокол про адміністративне правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підписати протокол про адміністративне правопорушення у ньому робиться запис про це.
В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 297456 від 07.10.2022 року міститься відмітка про те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовила від підпису, надання пояснень та отримання копії протоколу, а тому в цій частині доводи представника ОСОБА_5 не ґрунтуються на вимогах закону.
Та обставина, що на відеозаписі зафіксовані не всі дії працівників поліції щодо оформлення протоколу сама по собі не може свідчити про фальсифікацію вказаного доказу та його недопустимість.
Щодо відсутності понятих під час складення протоколу, то суд зазначає, що відповідно до Інструкції від 06.11.2015 № 1376, відсутність свідків та понятих не свідчить про порушення вимог Інструкції.
Крім того, відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, присутність свідків є обов?язковою лише у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.
В даному випадку поліцейським застосовувався технічний запис на бодікамеру 467815, про що зазначено в протоколі.
Щодо доводів захисника про невідсторонення ОСОБА_1 від керування транспортного засобу, то суд зазначає наступне:
Статті 260, 265-1 та 266 КУпАП (глава 20 Заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення), ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII передбачено імперативний обов?язок співробітників поліції тимчасово вилучати посвідчення водія, оскільки ст.130 ч.1 КУпАП передбачає накладення стягнення у вигляді позбавлення права керуванням транспортним засобом, та відстороняти від керування транспортними засобами осіб, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з наступним оглядом особи на стан сп?яніння.
З аналізу ч.1 ст. 266 КУпАП вбачається, що з метою усунення небезпеки, що виникає при знаходженні за кермом водія (судноводія) щодо якого є підстави вважати, що він перебуває у стані сп?яніння, законодавством передбачена можливість відсторонення зазначених осіб від керування транспортними засобами або суднами. Відсторонення водіїв від керування транспортним засобом полягає у примусовому припиненні руху, звільнення транспортного засобу від особи, що їм керує, затримання посвідчення водія і здачі у разі необхідності транспортного засобу на платну стоянку або до відповідного органу, передача управління транспортного засобу іншій особі, яка має посвідчення водія.
З оглянутих матеріалів вбачається, що такі дії вживалися і застосовувалися.
З дослідженого протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 вбачається, що в особи були тимчасово вилучені документи - водійські права ВАА639932, ВРЕР №2 м. Харків від 06.08.2010 року та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом DT 208929.
В матеріалах справи також мається рапорт працівника поліції на ім?я начальника УПП в Харківській області ДПП, відповідно до якого автомобіль було припарковано водієм без порушень ПДР, від підпису в протоколі, надання пояснень та надання розписки особа відмовилась, був попереджений про заборону керування транспортним засобом.
Вказаний рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника, а тому не є доказом винуватості особи, проте інформує про певну послідовність дій працівника поліції при оформленні ним протоколу про адміністративне правопорушення.
Тому, суд критично ставиться до доводів представника з приводу того, що водій не був відсторонений від керування транспортним засобом в порядку ч.1 ст.266 КУпАП і що вказане є підставою для закриття провадження у справі.
Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12,2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.cт.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Отже, враховуючи, що судом не встановлено недотримання працівником поліції вимог ст. 254, 255, 256 КУпАП при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, вимог ст. 266 КУпАП, відповідних Порядку та Інструкції які регламентують процедуру проведення огляду, суд, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність є достатньою для того, щоб покласти в основу вказаного судового рішення щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній, керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп?яніння, на вимогу поліцейського, відмовився пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
Таким чином, у діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, згідно якої передбачена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Аналізуючи вимоги ст. 15 КУпАП, суд зазначає, що оскільки ОСОБА_1 не є військовослужбовцем строкової служби, вимоги ч.3 ст. 15 КУпАП до нього не застосовуються і він підлягає адміністративній відповідальності на загальних підставах.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самими правопорушником, такі і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Крім того, відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на характер вчиненого правопорушення та суспільну небезпечність вчиненого, а також той факт, що відмова особи від проведення огляду на стан сп`яніння є грубим порушенням та має підвищену суспільну небезпеку, враховуючи особу правопорушника, інші обставини в справі, вважаю за необхідне призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції статті, у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Доводи захисника про те, що з 15.02.2023 ОСОБА_1 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_2 та згідно наданої копії військового квитка займає посаду водія, не впливає на висновок суду про накладення саме такого адміністративного стягнення, оскільки санкція ч.1 ст. 130 КУпАП щодо накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами є безальтернативною.

Крім того, відповідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

При цьому, згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осібвстановлюється Законом України «Про державний бюджет» на відповідний календарний рік та станом на 01 січня 2023 року згідно Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 2 684 грн.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, ч.1 ст. 130, 245, 251, 252, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про судовий збір», -

П О С Т А Н О В И В :
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень 00 копійок в дохід держави (отримувач: ГУК Полтавської області/ 21081300; ; Банк отримувача: Казначейство України «ЕАП»;номер рахунок (IBAN): UA0016001; код класифікації доходів бюджету: 21081300) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536 (п?ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок (отримувач коштів: ГУК у Полт.обл/Шевченків.р-н//22030101, код отримувача: 37959255, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA0016722, код класифікації доходів бюджету: 22030101).
Строк пред`явлення постанови до виконання до 17 липня 2023 року.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у 15-денний строк з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів з дня винесення постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Октябрського районного
суду м. Полтави: А.В. Сметаніна