Справа № 496/2655/23
Провадження № 3/496/2259/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2023 року Суддя Біляївського районного суду Одеської області Пендюра Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого

за ч. 4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 933521 за ч. 2 ст. 187 КУпАП, відповідно до якого він, 07.04.2023 року о 01.30 годині перебуваючи під адміністративним наглядом на момент перевірки був відсутній за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , повторно протягом року.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про необхідність повернення адміністративного матеріалу для доопрацювання органу, який його склав з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч вимог ст.ст. 251, 256 КУпАП в матеріалах справи відсутня постанова суду про встановлення адміністративного нагляду відносно ОСОБА_1 та постанови про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 187 КУпАП, які стали підставою для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 187 КУпАП, яка зокрема передбачає відповідальність за дії, передбачені частиною першою ст. 187 статті, якщо вони вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, зазначені недоліки, перешкоджають об`єктивному з`ясуванню обставин справи.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях складу та події адміністративного правопорушення. При цьому, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, за відсутності будь-яких інших доказів також не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляду справи з упередженням щодо вчинення підсудним правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; тягар доведення лежить на стороні обвинувачення, і будь-який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого; сторона обвинувачення має повідомити підсудного про висунуте проти нього обвинувачення (для того, щоб він міг підготувати і представити свій захист відповідно) та надати суду докази, достатні для його засудження (пункт 77 рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain) від 6 грудня 1988 року, пункт 97 рішення у справі «Яношевич проти Швеції» (Janosevic v. Sweden) від 23 липня 2002 року).

Протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із практикою та позицією ЄСПЛ.

За змістом ст. 278 КУпАП повернення судом матеріалів для належного оформлення не перешкоджає органу, якому повернуто такі матеріали, повторно направити їх на розгляд до суду, після належного оформлення.

З огляду на те, що складення та оформлення даної справи про адміністративне правопорушення виконано не належним чином, а обов`язок щодо збирання доказів покладено на осіб які складають протоколи, а тому зазначений вище недолік не може бути усунутий в суді, у зв`язку із чим необхідно направити дану справу для належного оформлення органу, який його склав.

Керуючись ст. ст. 187, 256, 278, 283 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 187 КУпАП України повернути на доопрацювання до Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Л.О. Пендюра