ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2023 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого Поліщук І.О.

при секретарі Димитрової Н.І.

представника Одеської митниці Держмитслужби Терновського М.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Одесі справу № 0779/50000/23, що надійшла 02.05.2023 року з Одеської митниці Держмитслужби відносно гр. України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 16.09.1999 Суворовським РВ ОМУ УМВС України в. Одеській області, ідентифікаційний номер фізичної особи платника податків НОМЕР_2 , працює директором ТОВ «Стройспецтехника» (Україна, Одеська область, м. Біляївка, вул. Заводська, буд. 26, ), про порушення митних правил, передбачених ч.1 ст. 483 МК України,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшов протокол № 0779/50000/23 від 02.05.2023 про порушення митних правил з відповідними матеріалами у відношенні громадянина України ОСОБА_1 , працюючого на посаді директора ТОВ «Стройспецтехника» (Україна, Одеська область, м. Біляївка, вул. Заводська, буд. 26, ), за ознаками скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

З протоколу про порушення митних правил вбачається, що 27.06.2022 між ТОВ «Стройспецтехника» () та компанією «MODERN BUILDING TECHNOLOGIES МВТ SRL» (Румунія) було укладено контракт №1 щодо тимчасового вивезення до Румунії обладнання для здійснення дорожніх робіт.

В рамках наведеного зовнішньоекономічного контракту до зони митного контролю ПАТ «Іллічівськзовніштранс» (зона діяльності Одеської митниці Держмитслужби) на вантажному автомобілі держ.номер НОМЕР_3 надійшов «Апарат стиковий зварювальний для зварювання полімерних труб», вагою 580 кг.

22.04.2023 декларантом ТОВ «Ірта-плюс» гр. України ОСОБА_2 , який діє на підставі договору №39 про надання митно-брокерських послуг від 12.02.2023, була підготовлена та подана до Одеської митниці митна декларація типу «ЕК32АА» (далі МД), яка прийнята та зареєстрована за номером № 23UA34U7.

В якості підстави для переміщення товарів через митний кордон України та їх подальшого митного оформлення ОСОБА_2 , на підставі одержаних від ТОВ «Стройспецтехника» документів до Одеської митниці Держмитслужби надані: інвойс від 20.04.2023 №32, пакувальний лист до інвойсу, CMR №00018 від 20.04.2023, контракт від 27.06.2022 №1 та інші товаросупровідні документи.

Відповідно до інформації, зазначеної у МД № 23UA34U7 та товаросупровідних документах встановлено, що відправником-експортером є ТОВ «Стройспецтехника» (Україна, 67600, Одеська область, м. Біляївка, вул. Заводська,буд.26, ), а одержувач є компанія «MODERN BUILDING TECHNOLOGIES МВТ SRL. (Румунія, м. Бухарест, вул. Лакраміоарей, №52 bl.16, sc.l, parter, ар. 13,sector 3).

Відповідно до граф 31, 33 МД № 23UA34U7 заявлено товар «Апарат стиковий зварювальний для зварювання полімерних труб, модель IFAT MAKINA, IF 630, заводський номер 105506, рік виготовлення 2022, бувший у використані, у розібраному стані на момент транспортування, напруга мережі: 380В, частота струму: 50/60Гц, робоча температура: 40 град С-1шт. торговельна марка - IFAT MAKINA Виробник: IFAT MAKINA SANAYI VE TICARET. LTD. STI. Країна виробництва -TR» код товару згідно УКТЗЕД визначено та заявлено .

Митна вартість товару, згідно МД та інвойсу від 20.04.2023 №32 зазначена в сумі 1500 евро.

Під час здійснення митного огляду товару за МД 23UA34U7 встановлено, що маркування на товарі не відповідає заявленому у митній декларації. Заявлено відповідно в МД «Апарат стиковий зварювальний для зварювання полімерних труб, модель IFAT MAKINA, IF 630, заводський номер 105506, рік виготовлення 2022, бувший у використані, торговельна марка - IFAT MAKINA» фактично при митному огляді виявлено маркування на виробі: TURAN MAKINA, модель AL-630, дата виробництва 04.2013 рік (маркування було покрито фарбою, встановити маркування стало можливим після зняття фарби).

Тобто, під виглядом одного апарату (модель IFAT MAKINA, IF 630, 2022 р.в.) переміщується через митний кордон України інший апарат (TURAN MAKINA, модель AL-630,2013 р.в.)

Відправником вказаного товару є ТОВ «Стройспецтехника» () в особі директора гр. України ОСОБА_1 , який як керівник підприємства: організує, визначає, формулює, планує, здійснює і координує діяльність підприємства та в розумінні п.43 ст. 4 МК України є посадовою особою цього підприємства.

Таким чином, директором вчинені дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом надання одному товару вигляду іншого, а також подання митному органу, як підстави для переміщення товарів, документів (МД № 23UA34U7 від 22.04.2023, інвойс від 20.04.2023 №32, пакувальний лист до інвойсу, технічна документація до апарату), які містять неправдиві відомості стосовно товару, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

Отже, на думку митного органу, директором ТОВ «Стройспецтехника» гр. України ОСОБА_1 громадянином України, були вчинені дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом надання одному товару вигляду іншого, а також подання митному органу, як підстави для переміщення товарів, документів (МД № 23UA34U7 від 22.04.2023, інвойс від 20.04.2023 №32, пакувальний лист до інвойсу, технічна документація до апарату), які містять неправдиві відомості стосовно товару, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

На підставі вищевказаних обставин, посадовими особами митниці був складений протокол про порушення митних правил № 0779/50000/23, за ознаками порушення ч. 1 ст. 483 МК України.

У судовому засіданні громадянин ОСОБА_1 участі не приймав, однак його представником адвокатом Цимбал С.Ю. надано суду письмові заперечення, відповідно до яких він просив провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення, з підстав викладених у запереченні та у документах, наданих до даного заперечення. Адвокатом також подано клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Представник митниці у судовому засіданні вважав, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, винна у вчиненні адміністративного правопорушення, її вина підтверджується зібраними у справі доказами, і тому необхідно притягнути її до відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України та застосувати стягнення відповідно до санкції вказаної статті.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, вислухавши думку учасників процесу, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27 червня 2022 року ТОВ «СТРОЙСПЕЦТЕХНИКА» та MODERN BUILDING TECHNOLOGIES МВТ SRL, Румунія було укладено контракт № 1 на надання послуг з виконання робіт з будівництва (будівництво доріг та теплотрас).

Зазначені роботи в Румунії виконуються із застосуванням власного та орендованого обладнання та будівельних машин.

Так, ТОВ «СТРОЙСПЕЦТЕХНИКА» уклало договір оренди з гр-ном України ОСОБА_3 від 20.04.2023 року №20042023/10 за яким ТОВ «СТРОЙСПЕЦТЕХНИКА» отримало у користування апарат стиковий зварювальний для зварювання полімерних труб, бувший у використанні, модель IFAT MAKINA, IF 630, заводський № НОМЕР_4 , країна виробництва - Туреччина (далі - Апарат зварювальний).

На підтвердження права власності, гр-н ОСОБА_3 надав наступні документи:

1. Уніфікована митна квитанція МД-1 серія РА № 332764 від 20.04.2023 року,

2. Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA500420/2023/000695 від 20.04.2023 року з фотофіксацією ввезеного апарату стикового зварювального для зварювання полімерних труб;

3. Чек про сплату податків за митне оформлення товарів № 8963 від 20.04.2023 року при ввозі на територію України;

4. Паспорт та інструкцію на апарат стиковий зварювальний для зварювання полімерних труб, модель IFAT MAKINA, IF 630, заводський № НОМЕР_4 .

Так, у зв`язку із господарською необхідністю виконання зварювальних робіт на території Румунія було прийняте рішення з тимчасового вивезення орендованого Апарату зварювального.

З цією метою ТОВ «СТРОЙСПЕЦТЕХНИКА» на підставі договору від 12.02.2023 року № 39 звернулося до ТОВ «Ірта-Плюс» за наданням митно-брокерських послуг.

В якості підстави для переміщення товарів через митний кордон України та їх митного оформлення ТОВ «СТРОЙСПЕЦТЕХНИКА» надало наступні документи до Одеської митниці Держмитслужби:

1. Митна декларація типу «ЕК32АА» № 23UA34U7;

2. Інвойс від 20.04.2023 № 32, пакувальний лист до інвойсу;

3. CMR №00018 від 20.04.2023 року;

4. Свідоцтво про реєстрацію ТЗ,

5. Контракт від 27.06.2022р. № 1,

6. Специфікація до контракту № 10 від 20.04.2023р.;

7. Довідка про балансову вартість від 20.04.2023 року,

8. Паспорт та інструкцію на апарат для зварювання полімерних труб, та фото зварювального апарату.

28 квітня 2023 року для проходження усіх митних формальностей вказаний Апарат зварювальний на транспортному засобі - вантажному автомобілі НОМЕР_5 було направлено до зони митного контролю ПАТ «Іллічівськзовніштранс» (зона діяльності Одеської митниці Держмитслужби), де під час здійснення митного огляду Апарату зварювального за МД № 23UA34U7 було виявлено інше маркування після фізичного зняття фарби з апарату.

Так ч. 1 ст. 483 МК України передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Вказана норма свідчить, що необхідною умовою для притягнення декларанта до відповідальності є наявність в ного прямого умислу на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Однак, як встановлено в судовому засіданні і не заперечувалося представником Одеської митниці, товар, який підлягав митному оформлені був орендований у гр-н ОСОБА_3 , який в підтвердження власності товару надав ТОВ «СТРОЙСПЕЦТЕХНИКА» ряду документів: Уніфікована митна квитанція МД-1 серія РА № 332764 від 20.04.2023 року, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA500420/2023/000695 від 20.04.2023 року з фотофіксацією ввезеного апарату стикового зварювального для зварювання полімерних труб; Чек про сплату податків за митне оформлення товарів № 8963 від 20.04.2023 року при ввозі на територію України; паспорт та інструкцію на апарат стиковий зварювальний для зварювання полімерних труб, модель IFAT МАKINA, IF 630, заводський № НОМЕР_4 .

Відповідний товар проходив митне оформлення при ввезені та під час такого оформлення згідно з Актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу до МД № UA500420/2023/000695 - ПМП не виявлено.

Маючи відповідний товар у користуванні (на підставі договору оренди від 20.04.2023 року №20042023/10) та з метою виконання робіт в Румунії на підставі договору від 27 червня 2022 року ТОВ «Стройспецтехника» було прийняте рішення з тимчасового вивезення орендованого Апарату зварювального.

Для притягнення до відповідальності за ст. 483 МК України має бути доведено наявність у документах, що ним подавались як підстава для експорту Товарів, неправдивих даних з наміром приховати Товари від митного контролю.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може гуртуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.1 ч.1 ст. 8 МК України, державна митна справа здійснюється, зокрема, на основі принципу законності та презумпції невинуватості.

За вказаних положень законодавства України, на Митницю покладений обов`язок доведення наявності складу правопорушення у діях директора ТОВ «СТРОЙСПЕЦТЕХНИКА» ОСОБА_1 , зокрема, щодо наявності прямого умислу директора ТОВ «СТРОЙСПЕЦТЕХНИКА» ОСОБА_1 на подання Митниці як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо товару.

Однак, оскільки громадянин ОСОБА_1 , переміщував через державний кордон майно яке належить іншій особі, яка за договором оренди передала йому це майно та документи на майно, довести прямий умисел саме ОСОБА_1 на подання до Митниці як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо товару, неможливо.

Положення ч. 1 ст. 268 і ч. 1 ст. 460 МК України повністю узгоджуються з загальними умовами притягнення до адміністративної відповідальності зазначеними як у МК України, так і КУпАП.

Будь-яке адміністративне правопорушення повинно нести суспільну небезпечність (шкідливість). У преамбулі Постанови Пленуму ВСУ N 8 від 03.06.2005 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» (далі - Постанова Пленуму ВСУ) зазначено, що особи, що вчинюють контрабанду та порушують митні правила, посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України, внаслідок чого завдають шкоду економіці держави, її культурній спадщині, здоров`ю населення та громадській безпеці, сприяють розширенню тіньового сектора економіки. Тобто однією з ключових ознак порушення митних правил є наявність шкоди завданої економіці держави, її культурній спадщині, здоров`ю населення та громадській безпеці чи сприяння розширенню тіньового сектору економіки.

ОСОБА_1 своїми діями жодним чином не завдав і не міг завдати шкоду ні економіці держави, ні її культурній спадщині, ні здоров`ю населення, ні громадській безпеці, рівно як і не сприяв розширенню тіньового сектору економіки України. Тобто дії ОСОБА_1 не несуть і не можуть нести у себе суспільну небезпечність.

Апеляційним судом м. Києва зроблені висновки у «Узагальненні судової практики та вивчення правильності застосування Митного кодексу України, який набрав чинності з 01 червня 2012 року» (лист від 01.09.2012). Так у п. 2 Узагальнення вказано, що «Таким чином, у протоколі про порушення митних правил, пов`язаних з декларуванням товарів, з урахуванням положень п. 8 ч. 2 ст. 494 МК України, має бути поряд з іншими даними зазначено, чи допущені помилки у митній декларації призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, а також чи допускалися вказаною особою помилки у митній декларації протягом місяця, якщо так, то коли та яких заходів було вжито до даної особи.

Встановивши під час розгляду справи про порушення митних правил обставини, зазначені в ч. 1 ст. 268 МК України, суди повинні приймати рішення про звільнення особи від адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі.».

Як вбачається з Протоколу, посадова особа Митниці, яка його складала, не зазначила чи допущена ОСОБА_1 помилка при декларуванні товарів призвела до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Стягнення, яке загрожує ОСОБА_1 не відповідає тяжкості правопорушення в яке інкримінується ОСОБА_1 , а також його наслідкам.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У своєму рішенні від 06.11.2008 у справі «Ісмаїлов проти Російської Федерації» Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу щодо притягнення громадянина РФ до відповідальності про порушення митних правил, зазначив що згідно до принципу верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Таким чином, застосування до ОСОБА_1 санкції передбаченої ч. 1 ст. 483 МК України не відповідає зазначеному вище принципу пропорційності тяжкості інкримінованого йому правопорушення і наслідків такого правопорушення.

Враховуючи те, що своїми діями ОСОБА_1 жодним чином не завдав і не міг завдати шкоди державним і суспільним інтересам, то стягнення з нього штрафу та конфіскація Товарів такої ж вартості є занадто жорстокою санкцією. Тобто покарання явно не спів розмірно правопорушенню, в скоєні якого звинувачується ОСОБА_1 .

Європейського суду з прав людини викладену ним у справі ТОВ «Полімерконтейнер проти України» від 24.12.2016 (заява № 23620/05), виклав правову позиціїю де у зазначеному рішенні (п. 17) суд повторює, що будь-яке втручання, включаючи те, яке виникло в результаті заходів для забезпечення сплати податків, не повинно порушувати «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення такого балансу в цілому відображається в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на зацікавлену особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших авторитетних джерел, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), від 23 вересня 1982 року, пп. 69- 73, серія А №52).

Особливої уваги заслуговує позиція Європейського суду з прав людини, яка знайшла своє відображення в рішенні по справі «Краєва проти України» ( заява № 72858/13). За обставинами справи спеціаліст з декларування імпортних вантажів притягався до відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України у зв`язку з невірним зазначенням вартості товарів у митній декларації. Суд дійшов до висновку про те, що в даній справі мало місце неспіврозмірне втручання у майнові права заявника і порушення ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, оскільки санкція, яка була застосована до заявника (48,7 тис. евро штраф і конфіскація товарів) свідчила про відсутність справедливого балансу між суспільним інтересом та захистом права власності цієї особи.

Схожої позиції також дотримується Конституційний Суд України, якій у своєму рішенні від 02 листопада 2004 р. №15-рп/2004 зазначив, що «... правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям».

Таким чином, стягнення з ОСОБА_1 та конфіскація Товару такої же вартості буде порушенням ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з огляду на те, що таке стягнення не пропорційне, тяжкості правопорушення в якому звинувачують ОСОБА_1 , а також його наслідкам.

Як вже зазначалось вище, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини.

Так в рішенні Європейського суду з прав людини «Авшар проти Туреччини», Суд встановив стандарт доказування «поза розумним сумнівом». Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпції факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

У рішенні Європейський суд з прав людини від 21.07.2011 року по справі «Коробов проти України» суд вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпції факту.

У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015 року, заява № 10705/12) Європейський суд з прав людини відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

06.07.2023 Конституційний Суд України ухвалив рішення, яким визнав санкцію частини 1 статті 483 Митного кодексу України неконституційною та відстрочив втрату нею чинності на шість місяців.

Оцінюючи оспорюваний припис статті 483 Кодексу на предмет дотримання принципу індивідуалізації юридичної відповідальності, КСУ зазначив, що для досягнення легітимної мети суд повинен мати дискрецію.

Однак суд під час розгляду справи про порушення митних правил за частиною 1 статті 483 Кодексу не може забезпечити індивідуалізації відповідальності з огляду на відсутність у зазначеній статті Кодексу інших видів стягнень; неможливість зміни розміру відсотків, за якими визначено штраф і обов`язковість застосування конфіскації. Неможливість вибору виду та розміру адміністративного стягнення з урахуванням обставин справи, а саме: характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, унеможливлює справедливий розгляд справи судом.

Суд указав, що, крім штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів, які перемістили через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, санкція статті 483 Кодексу передбачає обов`язкову конфіскацію товарів. Водночас у Кодексі не визначено процесуальних механізмів, які надали б суду можливість пом`якшити відповідальність або дозволили б її не призначати.

Таким чином, КСУ дійшов висновку, що таке законодавче регулювання суперечить засадам демократичного суспільства, базованого на верховенстві права (правовладді).

Суд визнав, що абзац 2 частини 1 статті 483 Кодексу суперечить приписам частини 1 статті 8, частин 1, 4 статті 41, частини 2 статті 61, частини 1 статті 64 Конституції України та є неконституційним.

За наведених обставин відсутні законні підстави для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що митним органом не надано жодних належних та допустимих доказів, які б містили фактичні дані, на основі яких, у визначеному законом порядку, можливо було б стверджувати про подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо вартості цих товарів.

Такий висновок суду, узгоджується із сталою практикою Європейського суду з прав людини.

Україна 17 липня 1997 року ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав і основоположних свобод», а також Протоколи 1,2,4,7,11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (VastbergataxiAktiebolagandVulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що "…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень".

Аналогічну правову позицію визначив Постановою від 31.01.2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №760/10803/15-а (адміністративне провадження №К/9901/19074/18): один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України», принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини вказує, що усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачити повною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія.

Принцип правової визначеності є необхідним елементом принципу верховенства права. В свою чергу, вимоги державного органу, які адресовані суб`єкту господарювання під час проходження тих чи інших адміністративних процедур, мають бути аналогічними із практикою застосування таких процедур і в інших умовах.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Отже, суд, аналізуючи вищевикладені обставини, враховуючи наведені норми та керуючись конституційним принципом презумпції невинуватості, вказаним в ст. 62 Конституції України (тобто, вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів), вважає, що вина особи у скоєні адміністративного правопорушення не доведена, а тому провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 528 МК України, у справі про порушення митних правил суд (суддя) виносить одну з постанов, передбачених частиною першою статті 527 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 527 МК України, у справі про порушення митних правил суд (суддя), що розглядає справу, виносить, зокрема, постанову про закриття провадження у справі.

Суд, беручи до уваги наведені обставини та норми закону, приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, що є підставою для закриття провадження по справі, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 268, 460, 472, 527, 528, 529 МК України, ч. 1 п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Вилучений апарат стиковий зварювальний для зварювання полімерних труб, з маркування на виробі: TURAN MAKINA, модель AL-630, дата виробництва 04.2013 рік .У розібраному стані Код УКТЗЕД 8515, вартістю 55000 гривень повернути власнику цього майна або його представнику.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Поліщук І.О