Справа № 738/1039/23
№ провадження 3/738/549/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2023 року м. Мена

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складі:

судді Савченко О.А.

секретаря Лях Н.М.

pозглянувши у відкритому судовому засіданні матеpiали про притягнення до адмiнiстpативної вiдповiдальностi:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, місце проживання по АДРЕСА_1 , місце роботи, посада: в/ч заступник коменданта з техніки та озброєння,

за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адмiнiстративнi пpавопоpушення,

В С Т А H О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЧЦП № 281540 від 05.07.2023 слідує, що 01.07.2023 за результатами службових розслідувань, проведених на підставі наказів начальника 105 ПРИКЗ № 1033-АГ та № 1142-АГ, було виявлено, що заступником коменданта з техніки та озброєння ОСОБА_1 були складені адміністративні протоколи за ст. 172-15 КУпАП відносно трьох військовослужбовців, проте своєчасно не подані до суду, в зв`язку з чим, у зв`язку з закінченням строків, військовослужбовці не були притягнуті до адміністративної відповідальності.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано, як адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172-15 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких, у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 251 КУпАП документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій особою правопорушником, і є одним з джерел доказів відповідно до положень цієї ж статті є, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно матеріалів справи, що надійшли до суду, адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 було виявлено 01.07.2023, натомість протокол про адміністративне правопорушення був складений 05.07.2023, тобто з порушенням вимог ст. 254 КУпАП.

Крім цього, складаючи протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , уповноваженою особою не додано до матеріалів справ доказів, які б підтверджувати суть викладеного адміністративного правопорушення, зокрема: копій протоколів про адміністративні правопорушення складених відносно військовослужбовців та винесених за результатами їх розгляду постанов суду про звільнення осіб від відповідальності у зв`язку з закінченням строків подання справ до суду (хоча нормами діючого КУпАП саме такої підстави для звільнення особи від адміністративної відповідальності не передбачено).

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Зазначене узгоджується із судовою практикою ЄСПЛ, згідно з якою доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно із вказаною позицією ЄСПЛ «розумним» є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що суд не наділений повноваженнями збирати докази по справі, а це є обов`язком посадової особи, що складає та направляє матеріали до суду, а також те, що судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, тобто про відсутність складу вказаного адміністративного правопорушення в його діях, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись статтями 14, 23, 251, 247, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А H О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 - закрити, у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного адміністративного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Менського районного суду

Чернігівської області О.А.Савченко