ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1196/22 Номер провадження 33/814/665/23Головуючий у 1-й інстанції Овчаренко О.Л. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2023 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Греся А.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його представника - адвоката Замули І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою з доповненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 жовтня 2022 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і накладено на нього адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 496 гривень 20 копійок судового збору на користь держави.

За постановою суду ОСОБА_1 визнано винуватим за таких обставин.

01 травня 2022 року о 19 годині 15 хвилин ОСОБА_1 , який керував автомобілем «SUBARU (LE GACY) OUTBACK», н.з. НОМЕР_1 , по вул. Вільшанській, 16 у м. Лубни Полтавської обл. з ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота та нестійкої ходи, в порушення вимог п.2.5 ПДР України відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі з доповненнями ОСОБА_1 просить скасувати постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 жовтня 2022 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що місцевий суд не врахував те, що: 01 травня 2022 року він ( ОСОБА_1 ) вживав алкогольні напої та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак не керував транспортним засобом, що вбачається з відеозапису, й докази, які би доводили протилежне, в матеріалах справи відсутні; протокол про адміністративне правопорушення є неналежним і недопустимим доказом, оскільки вказаний у ньому час керування ОСОБА_1 автомобілем суперечить даним відеозапису та він не містить зазначення характеристик засобу відеофіксації; поліцейський при отриманні на місці події пояснень не роз`яснив ОСОБА_1 і свідку ОСОБА_2 положення ст.63 Конституції України. Водночас посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно та без достатнього обґрунтування критично оцінив показання, надані свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у судовому засіданні місцевого суду.

Суд апеляційної інстанції заслухав думку апелянта та його представника на підтримку апеляційної скарги, перевірив матеріали справи, дослідив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про те, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення переглядається у межах доводів апеляційної скарги.

Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відмови, як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за обставин, установлених в оскаржуваній постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми доказами, та є обґрунтованим.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №006334 01 травня 2022 року о 19 годині 15 хвилин ОСОБА_1 , який керував автомобілем «SUBARU (LE GACY) OUTBACK», н.з. НОМЕР_1 , по вул. Вільшанській, 16 у м. Лубни Полтавської обл. з ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота та нестійкої ходи, в порушення вимог п.2.5 ПДР України відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.2).

З технічного ж носія інформації, на якому зафіксовано відеозаписи від 01 травня 2022 року, й показань самого ОСОБА_1 убачається, що він є володільцем транспортного засобу «SUBARU (LE GACY) OUTBACK», н.з. НОМЕР_1 , і на постійній основі керує ним.

Свідок же ОСОБА_4 підтвердив те, що 01 травня 2022 року, коли він та його напарник ОСОБА_5 , перебуваючи в складі територіальної оборони, рухались автомобілем по вул. Вільшанській у м. Лубни Полтавської обл., їм на зустріч на великій швидкості виїхав автомобіль «SUBARU (LE GACY) OUTBACK», н.з. НОМЕР_1 , і створив аварійну ситуацію. Далі названий транспортний засіб поїхав у ліс, де застряг і на його даху знаходились алкогольні напої, після чого було викликано поліцію. Названим автомобілем керував саме ОСОБА_1 , у якого були наявними ознаки алкогольного сп`яніння. На вимогу поліції апелянт відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_6 (поліцейський) також підтвердив те, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Показання зазначених вище свідків об`єктивно підтверджуються даними відеозаписів, записаних на технічному носієві інформації, з яких установлено, що 01 травня 2022 року орієнтовно о 18 годині автомобіль «SUBARU (LE GACY) OUTBACK», н.з. НОМЕР_1 , застряг у лісі. На місці ж події всі присутні свідки, зокрема ОСОБА_2 і ОСОБА_5 , підтвердили те, що в названий вище час ОСОБА_1 керував цим транспортним засобом. Далі апелянт на неодноразові вимоги поліцейського відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.8-9).

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не було роз`яснено положення ст.63 Конституції України були предметом ретельної перевірки місцевого суду й обґрунтовано відхилені.

Так, для вирішення питання, чи може певне порушення стати підставою для визнання доказів недопустимими, необхідно взяти до уваги не лише сам факт такого порушення, але й встановити його вплив на процес і характер отримання доказів.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що згідно з даними відеозаписів ОСОБА_2 , стверджуючи, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, повідомив інформацію не щодо себе чи близького родича, а згодом відмовився надати письмові пояснення. Апелянт же одразу заперечував керування автомобілем. Тому, достатніх підстав уважати, що права ОСОБА_1 , як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, були порушені з наведених у апеляційній скарзі міркувань, не вбачається.

Окрім того, названі вище повідомлені свідком ОСОБА_2 обставини засвідчені іншими свідками на місці події, зокрема свідком ОСОБА_5 , які підтвердили факт виконання апелянтом функцій водія 01 травня 2022 року орієнтовно о 18 годині, що вказує на відсутність підстав для сумніву в достовірності тверджень свідка ОСОБА_2 , які він повідомляв одразу ж, без можливості узгодити їх з ОСОБА_1 .

Водночас, усупереч доводам апеляційної скарги, місцевий суд, аналізуючи докази в справі, мотивовано оцінив критично показання свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в судовому засіданні місцевого суду про те, що 01 травня 2022 року автомобілем керував ОСОБА_3 , а не ОСОБА_1 . Такий висновок ґрунтується на тому, що наведені показання спрямовані на сприяння апелянту уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки зазначені вище свідки, як вони підтвердили в суді першої інстанції, перебувають у дружніх відносинах ( ОСОБА_1 є кумом ОСОБА_2 ), їх показання спростовуються засобами об`єктивного контролю (даними відеозаписів) і показаннями свідка ОСОБА_4 , які підтверджують зміст один одного та об`єктивних підстав не довіряти їм не має. Окрім того, свідок ОСОБА_4 попередньо не був знайомий із апелянтом і наявність у нього підстав обмовити ОСОБА_1 перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Також суд першої інстанції обгрунтовано спростував доводи апелянта про невідповідність протоколу вимогам закону з посиланням на те, що в ньому неправильно зазначено час вчинення адміністративного правопорушення, оскільки формою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , є відмова особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не керування у названому стані. Разом з цим, з відеозаписів установлено, що в зазначений у протоколі час поліцейським після неодноразових пропозицій пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння було зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження цього огляду.

У протоколі наявне посилання на долучення до нього відеозаписів, які знаходяться на 8-9 арк. справи, а незазначення в ньому ідентифікуючих ознак засобів відеозйомки саме по собі не ставить під сумнів зафіксовані на місці події обставини та не є мотивованою й достатньою підставою для визнання протоколу недопустимим доказом.

Таким чином, місцевий суд дійшов правильного висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Як видно з матеріалів провадження, апелянт є водієм, що підтверджується даними відеозаписів, відповідно до яких ОСОБА_1 має посвідчення воді серії НОМЕР_2 .

Тому, суд першої інстанції з урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП обгрунтовано наклав на апелянта стягнення відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Отже, апеляційна скарга з доповненнями не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу з доповненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_1 без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун