Справа № 192/690/23
Провадження № 3/192/337/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 липня 2023 року

Суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Ковальчук Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоному Солонянського району Дніпропетровської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП,

встановила:

До суду від відділення поліції № 9 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

У судові засідання, призначені на 10 травня, 16 червня та 06 липня 2023 року ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки не повідомив, відкласти розгляд справи не просив.

Про дату, час і місце судового засідання, призначеного на 10 травня 2023 року ОСОБА_1 був повідомлений 10 квітня 2023 року при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 489044, про що підтверджується його підписом у відповідному полі протоколу.

Повістки про виклик у судові засідання, призначені на 16 червня та 06 липня 2023 року, були направлені ОСОБА_1 судом рекомендованими поштовими відправленнями за місцем його проживання, вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення та його письмовому поясненні, які він підписав, поштове відправлення з повісткою на про виклик у судове засідання, призначене на 06 липня 2023 року Укрпошта з відміткою на конверті «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03, п. 41) зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи, що з огляду на правила, встановлені статтею 268 КУпАП, у даному разі явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судове засідання не є обов`язковою, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення, 10 квітня 2023 року о 22 год 01 хв на 440 км а/д Н-08 водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), який пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер» або у встановленому порядку у лікарні для встановлення стану алкогольного сп`яніння категорично відмовився в присутності двох свідків. Водія було відсторонено від керування транспортним засобом. Проводилась відеофіксація на службову бодікамеру 0000436. Таким чином, порушено п. 2.5 Правил дорожнього руху, правопорушення здійснив по-друге протягом року. Відповідальність передбачена ч. 3 ст. 130 КУпАП. Дії, передбачені частиною 1 цієї статті вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку.

Разом з протоколом суду надані такі документи:

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препараті, що знижують увагу та швидкість реакції, за змістом якого від огляду водій відмовився;

акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким від огляду водій відмовився;

пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

пояснення ОСОБА_1 ;

рапорт поліцейського, за змістом якого 10.04.2023 на 440 км а/д Н-08 було зупинено автомобіль ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту), та який на вимогу працівника поліції пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» або у встановленому порядку у медичному закладі (лікарні) для встановлення стану сп`яніння категорично відмовився у присутності двох свідків. Дане правопорушення водій здійснив повторно протягом року. На водія ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол серії ААД № 489044 за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Суд зазначає, що ч. 3 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд звертає увагу, що для притягнення особи до відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП має бути, зокрема, підтверджено, що особа двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Самого лише протоколу недостатньо для підтвердження, що особа двічі була піддана адміністративним стягненням за вказані порушення.

Відповідно до п. 5 розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, у разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Разом з тим ні довідки з інформацією про дати вчинення адміністративних правопорушень та прийняті рішення, ні копій таких рішень суду не надано.

Суд наголошує, що за приписами ч. 2 ст. 255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд не має права самостійно відшуковувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд здійснює розгляд протоколу виключно в межах пред`явленого особі обвинувачення за кваліфікацією, яка визначена працівником поліції та зазначена у протоколі, під час якого суддя встановлює наявність або відсутність в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення, передбаченого конкретною частиною статті або статтею КУпАП.

Норми КУпАП не передбачають самостійної перекваліфікації судом дій за вчинене адміністративне правопорушення.

За приписами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави (рішення від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції»).

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а зазначає, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України» та ін.).

Враховуючи викладене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази, з урахуванням того, що всі сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на її користь та винність особи не може ґрунтуватись на припущеннях, суд доходить висновку про недоведеність притягнення ОСОБА_1 двічі протягом року до відповідальності за вчинення правопорушень, зазначених у ч. 3 ст. 130 КУпАП, а, отже, наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження у справі належить закрити.

Керуючись ст. 247 КУпАП,

постановила:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Солонянський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя Н.В. Ковальчук