Справа№368/37/23 провадження 3/368/71/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.04.2023 року м.Кагарлик Київської області

Суддя Кагарлицького районного суду Київської області Закаблук О.В. розглянувши матеріали адміністративної справи № 368/37/23, провадження № 3/368/71/23, відносно громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , щодо вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

11.01.2023 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла адміністративна справа щодо ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

11.01.2023 року автоматизовано системою документообігу суду для слухання даного адміністративного провадження ( в порядку КУпАП) був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/37/23, провадження № 3/368/71/23.

Слухання справи було призначено на 03.02.2023 року.

03.02.2023 року судов засідання було відкладено в зв"язку з неявкою сторін до 03.03.2023 року.

03.03.2023 року судове засідання було відкладено в з"язку з клопотанням захисника ОСОБА_2 адвоката Клапчука Ф.П. у зв"язу з необхідністю підготовки до розгляду справи та визначення правової позиції до 24.03.2023 року.

24.03.2023 року судове засідання було відкладено в зв"язку з клопотанням захисника Клапчука Ф.П. до 12.04.2023 року

В судовому засіданні, яке відбулося 12.04.2023 року, захисник Клапчук Ф.П. подав клопотання про закриття провадження у справі наступного змісту:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 102409 від 08.01.2023 p., ОСОБА_1 08.01.2023 р. о 13 годині 15 хвилин, в м. Кагарлик по вул. Островського, 11 керувала автомобілем Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестом на стан алкогольного сп`яніння, що проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager ARJL- 0646, тест №2660 в присутності двох свідків, результат позитивний - 1,76 проміле.

Разом з тим, матеріали у справі про адміністративне правопорушення, щодо ОСОБА_1 були складені з порушеннями чинного законодавства та належні й допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутні, внаслідок чого підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності відсутні.

Так, частина 1 ст. 130 КУпАП, за якою ОСОБА_1 приягується до відповідальності, передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного. наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог иієї статті, вважається недійсним.

Необхідно зазначити, що під час складання протоколу та встановлення в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, було допущено ряд суттєвих порушень.

У своїх діях працівники поліції повинні керуватися, зокрема, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затверджена Наказом МВС України, МОЗ України від 19.11.2015 р. №1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затверджений постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 р.) (далі - Порядок), Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затверджено наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 p.).

Стаття 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає порядок проходження огляду на стан сп`яніння:

- спочатку проводиться огляд водія на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків;

- у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, проводиться огляд в закладах охорони здоров`я.

Також згідно п. З Порядку та п. 6 Інструкції - огляд проводиться двома способами:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом ;

-лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Аналіз наведених вище норм свідчить, що поліцейський зобов`язаний роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. її право пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. Поліцейський має обов`язок запропонувати водієві пройти огляд у закладі охорони здоров`я відповідно по вимог чинного законодавства. Невиконання цих вимог свідчить про порушення поліцейським порядку проведення огляду та. як наслідок, недійсність такого огляду.

З викладеного слідує, що інспектор поліції повинен запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу в разі наявності у нього ознак такого сп`яніння та роз`яснити водію право пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я.

В матеріалах справи міститься направлення водія транспортного засобу на проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Кагарлицької ЦРЛ.

Слід зазначити, що дане направлення, будучи додатком до протоколу про адміністративне правопорушення, не містить реквізитів протоколу, а саме номеру та дати його складання. Крім того, зазначене направлення не містить підпису особи, яка направляється на проходження огляду. Внаслідок цього, по-перше, неможливо однозначно стверджувати, що дане направлення є додатком до протоколу серії ААД № 102409 від 08.01.2023 p., а по-друге, неможливо стверджувати, що ОСОБА_1 була ознайомлена з даним направленням та що їй було у встановленому законом порядку роз`яснено її право пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Іншими матеріалами справи факт роз`яснення поліцейськими порядку проходження огляду та права водія пройти огляд у медичному закладі не підтверджується. Зокрема, відеозапис з місця події відсутній та в письмових поясненнях свідків не зазначено, що ОСОБА_1 було роз`яснено її право пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Наведене дає підстави дійти висновку, що поліцейськими не було роз`яснено ОСОБА_1 послідовність проведення огляду, а саме, що водій має право пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, та в разі відмови чи незгоди з результатами огляду - у закладі охорони здоров`я. Оскільки порядку проведення огляду поліцейськими роз`яснено не було, ОСОБА_1 не знала, що вона має право пройти огляд у медичному закладі чи висловити незгоду з результатами тесту.

Наявне в матеріалах справи направлення, виписане працівником поліції, не підміняє обов`язку поліцейського роз`яснити водію порядок проходження огляду та не свідчить про додержання поліцейськими встановленої процедури. Більше того, зазначене направлення на проходження огляду в медичному закладі не підписане водієм, а тому немає жодних підстав вважати, що вона з ним ознайомлювалася та була повідомлена про можливість пройти огляд в закладі охорони здоров`я.

Отже, інспекторами поліції не було вжито жодних дій щодо надання водію можливості знати та реалізувати своє право на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та матеріалами справи протилежне не підтверджується. Такими діями інспектори порушили права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що є підставою для висновку, що огляд на стан сп`яніння був проведений з істотним порушенням чинного законодавства та в силу положень ст. 266 КУпАП є недійсним.

Слід також зауважити, що результат тестування на стан алкогольного сп`яніння №2660, який міститься в матеріалах справи також не містить вказівки на серію та номер протоколу, до якого він додається, тобто не містить обов`язкових реквізитів, внаслідок чого неможливо стверджувати, що він є додатком саме до протоколу серії ААД № 102409.

При цьому, обов`язок представників поліції довести вину особи у вчиненні адміністративного правопорушення не залежить від пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Тобто, незалежно від того, чи особа визнає вину, уповноважений орган зобов`язаний довести та підтвердити належними, допустимими та достатніми доказами наявність підстав для притягнення її до адміністративної відповідальності, оскільки саме по собі визнання вини особою не означає, що в її діях є склад адміністративного правопорушення.

Сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР або відсутність заперечень щодо проведеного огляду та притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення (Постанова Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі № 177/525/17).

Більше того, факт ДТП не звільняє поліцейських, за наявності обгрунтованих підстав вважати, що водій знаходиться у стані сп`яніння, довести факт перебування особи у такому стані під час керування ним транспортним засобом. Відсутність письмових заперечень водія із результатами тестування на алкоголь не звільняє поліцейського від обов`язку довести вину водія у вчиненні адміністративного правопорушення «поза розумним сумнівом».

Наведене в сукупності свідчить, що поліцейськими було істотно порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та процедуру складання матеріалів у справі про адміністративне правопорушення, внаслідок чого належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутні.

Варто зауважити, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним та достатнім доказом вини особи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Разом з тим, поліцейськими не було доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, «поза всяким сумнівом».

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява №10705/12) Європейський суд з прав людини визначив, що суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Наведене, в свою чергу означає, що особа не може бути притягнута до відповідальності, якщо її вину не буде доведено на підставі беззаперечних доказів, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі. У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року). Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1). В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З урахуванням наведеного, при розгляді даної справи слід виходити з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності та брати до уваги, що відсутність належних доказів, які повинні покладатися в основу доказування винуватості особи, має тлумачитися на її користь.

Згідно роз`яснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2003 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №18, судам при розгляді справ необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення від 08.01.2023 р. не може бути визнаний належним та достатнім доказом вчинення адміністративного правопорушення в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою протокол не є самостійними беззаперечним доказом вини особи. Обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, повинні бути перевірені та підтверджені за допомогою інших доказів, які б не викликали сумнівів у дотриманні процедури проведення огляду та доведеності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Отже, обґрунтовувати висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі наявного протоколу про адміністративне правопорушення, не можна, оскільки протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі.

При цьому, притягнення особи до відповідальності можливе лише за безумовного дотримання поліцейськими вимог законності.

Порушення поліцейськими порядку проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння є підставою для закриття провадження у справі.

Оскільки поліцейськими було порушено порядок проведення огляду, який передбачений ст. 266 КУпАП, то огляд, проведений відносно ОСОБА_1 відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП є недійсним.

Обгрунтовувати вину особи у вчиненні адміністративного правопорушення на підставі результатів огляду, який був проведений із порушенням чинного законодавства, не можна. Таким чином, слід дійти висновку про відсутність законних підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків','1 висновком експерта, речовими доказами.

Відповідно ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення;нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

Відповідно до ст. 279 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення оголошується протокол про адміністративне правопорушення та досліджуються докази.

Відповідно до п.22 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Виходячи з вказаних вище положень КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не є доказом вини особи, а лише містить дані про докази, якими підтверджується вина.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Проте, зазначені принципи і наведені вище положення законодавства при складенні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 інспекторами поліції не були дотримані та її вина не підтверджується сукупністю належних, достатніх та допустимих доказів.

Враховуючи вищевикладене, проситьу винести постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях ознак складу адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо визнання не винуватою ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та закриття адміністративного провадження в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права.

В матеріалах справи містяться:

1. адміністративний протокол серії ААД № 102409, складений 08.01.2023 року о 14 год. 45 хв. в м.Кагарлик.

Даний протокол складений поліцйським СРПП ВП №1 Обухівського РУП, в якому зазначено наступне:

- ОСОБА_1 08.01.2023 р. о 13 годині 15 хвилин, в м. Кагарлик по вул. Островського, 11 керувала автомобілем Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестом на стан алкогольного сп`яніння, що проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager ARJL- 0646, тест №2660 в присутності двох свідків, результат позитивний - 1,76 проміле;

- диском відеофіксації;

- тестом від 08.04.2023 року;

- картою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону;

- поясненнями порушника;

- поясненнями ОСОБА_3 ;

- поясненнями ОСОБА_4 ;

- поясненнями ОСОБА_5 ;

-направленняи на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння;

- актом вилучення посвідчення водія.

Зглядаючись на вищевказані докази, суд приходить до висновку щодо того, що в матеріалах справи відсутні будь які докази на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступне.

КУпАП закріплені принципи, що вирішення справи про адміністративне правопорушення повинно грунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов, - про закриття справи.

Згідно ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Наказом № 1376 від 06.11.2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941, ст.ст. 9, 12, 13, ч. 4 ст. 127, 247, 268, 270, 283, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі № 368/37/23, провадження № 3/368/713/23, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , щодо вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП, - закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня її винесення через Кагарлицький районний суд Київської області.

Суддя:О. В. Закаблук