КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/1484/23 Головуючий в суді І інстанції Колегаєва С.В.
Провадження № 33/824/2066/2023 Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 10 березня 2023 року, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №488830, 13 грудня 2022 року о 12 годині 40 хвилин в АДРЕСА_1 , громадянка ОСОБА_2 виражалась брутальною лайкою, здійснювала погрози в бік своєї невістки ОСОБА_1 , чим вчинила домашнє насильство психологічної форми та завдала психологічної шкоди, чим порушила п. 17 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тим самим скоїла правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 10 березня 2023 року закрито провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати винною та притягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначити відповідне покарання.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам які містяться в матеріалах справи, зокрема рапорти інспектора Деснянського УП ГУНП у м. Києві від 04.01.2023 року, де скаржницею було надано пояснення відносно вчинення щодо неї домашнього насильства психологічного характеру зі сторони ОСОБА_2 , що і було зафіксовано працівника поліції.

Також вказує, що до матеріалів справи доданий терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_2 , який оскаржено не було та набрав законної сили, в якому зазначений факт вчинення ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру.

Вважає, що письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на які посилається суд першої інстанції не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони не були залучені як свідки при складанні матеріалів адміністративного правопорушення. Зазначає, що ОСОБА_3 є сином ОСОБА_2 , а ОСОБА_4 є дружиною меншого брата ОСОБА_4 , яка безпосередньо не проживає за адресою проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , тому вважає, що вони є зацікавленими особами.

Звернула увагу суду, що ОСОБА_3 було засуджено вироком Деснянського районного суду м. Києва від 14.06.2021 року по справі № 754/9109/21 за те, що скаржниці наніс тілесні ушкодження.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги також зазначила те, що заява ОСОБА_5 від 04.01.2023 року, яка була долучена до матеріалів справи, а також пояснення апелянта, які підтверджують дійсність факту скоєння ОСОБА_2 відносно неї домашнього насильства психологічного характеру, суд першої інстанції не взяв до уваги та не надав цим доказам правової оцінки.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_1 та її захисник доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції особа яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та її захисник заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили відмовити у її задоволенні.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у даній справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, на підставі положень п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що дії працівників поліції в частині складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП є передчасними, виходячи з того, що працівниками поліції не встановлено фактичних даний подій, які відбулись 13.12.2022 року, не вжили заходів для дотримання основоположних прав особи під час складання протоколу, не визначили та не допитали свідків по справі. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що в даній сім`ї постійно виникають конфліктні ситуації, однак проявів фактів домашнього насильства в даній ситуації не вбачається.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством визнається діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

За змістом ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Отже, обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є умисні дії/бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, або ж за наявності реальної можливості завдання такої шкоди.

З протоколу вбачається, що дії ОСОБА_2 полягали у тому, що остання виражалась брутальною лайкою, здійснювала погрози в бік своєї невістки ОСОБА_1 , чим вчинили домашнє насильство психологічного форми та завдала психологічної шкоди, що самі по собі не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що правопорушенням могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілій (а.с. 2).

Встановлено, що відповідно до термінового заборонного припису стосовно кривдника від 24.01.2023 року серії АА № 122156, цей припис винесений стосовно ОСОБА_2 строком на 1 добу з 12 год. 00 хв. 04.01.2023 року до 12 год. 00 хв. 04.01.2023 року - заборонено контактувати в будь-який спосіб з постраждалою особою (а.с. 3).

Відповідно до рапорта старшого інспектора сектору протидії домашнього насильства відділу превенції Деснянського УП ГУНП у м. Києві капітана поліції Бобровнік Марини від 04.01.2023 року, вбачається, що 04.01.2023 року о 12 год. 40 хв. під час добового чергування в складі мобільної групи реагування на факти вчинення домашнього насильства від оперативного чергового Київ-55 було отримано виклик про те, що за адресою АДРЕСА_1 домашнє насильство. Прибувши на місце виклику до працівників поліції звернулась потерпіла-невістка гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка пояснила, що 13.12.2022 року її свекруха з якою остання проживає в одній квартирі та веде спільний побут гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинила відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлювалась нецензурною лайкою в бік останньої, принижувала, ображала та погрожувала фізичною розправою, чим завдала психологічної шкоди, порушивши ст. 1 п. 17 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Потерпіла звернулась до поліції з проханням притягнути свою свекруху ОСОБА_2 до відповідальності згідно чинного законодавства (а.с. 6).

У письмових пояснень ОСОБА_1 , які містять в матеріалах справи, зокрема зазначено, що ОСОБА_1 та її чоловік ніколи у ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_6 у конфлікт не вступали, фізично не зачіпали, ніколи не погрожувала і не обзивала, не зводила наклеп (а.с. 11).

З письмових пояснень ОСОБА_2 , які були надані до суду першої інстанції та які містяться в матеріалах справи, зокрема вбачається, що з появою невістки ОСОБА_1 в сім`ю, сімейне життя погіршилось, оскільки невістка постійно провокувала бійки, погрожувала її та її молодшому сину. На даний час ОСОБА_2 з невісткою не розмовляє, але коли вона виходить на кухню, вона її знімає на телефон, а потім виставляє в мережу інтернет, тим самий в ОСОБА_2 погіршується стан здоров`я. Також зазначено, що ОСОБА_1 постійно пише брехливі наклепи (а.с. 19-21).

Також встановлено, що відповідно до пояснень ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 між його матір`ю ОСОБА_2 та дружиною брата ОСОБА_1 , конфліктів не було. Жодного домашнього насильства його матір ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 не вчиняла. Зазначено, що ОСОБА_1 ініціює написання на його матір вигаданих заяв та скарг, які не мають нічого спільного з реальністю (а.с. 53).

З пояснень ОСОБА_4 (яка є дружиною ОСОБА_7 ) вбачається, що дружина його брата ОСОБА_5 має скандальний характер, постійно пише завідомо неправдиві заяви на її чоловіка, її доньку ОСОБА_8 , (яка проживає з батьком), а також має особисту неприязнь до її свекрухи ОСОБА_2 .. Зазначено також, що ОСОБА_2 перебуває у похилому віці (70 років), має безліч хвороб та групу інвалідності, дуже погано чує від чого може голосно говорити. Характеризує ОСОБА_2 як спокійну, привітну та дбайливу людину. Натомість ОСОБА_1 не дає їй спокою, дражнить її і психологічно пригнічує. Коли ОСОБА_2 виконує домашні справи, прибирання (та інше) ОСОБА_1 знущається з неї, а коли та робить їй зауваження, ОСОБА_1 знімає це на телефон та видає це за домашнє насильство з боку ОСОБА_2 (а.с. 54-55).

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_3 пояснив, що в квартирі вони проживають разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , також разом з ними проживають його донька та дружина ОСОБА_5 , ОСОБА_1 .. Також зазначив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 постійно створюють в сім'ї конфліктні ситуації. Провокують його та його матір ОСОБА_2 на сварки та разом з цим фіксують це на мобільний телефон. При цьому пояснив, що матір ОСОБА_2 є особою похилого віку та не спроможна на фізичне та психологічне насилля над ОСОБА_1 .. Протягом тривалого часу ОСОБА_1 постійно створює наклепи відносно нього та ОСОБА_2 ..

Крім того, допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що ОСОБА_2 протягом тривалого часу вчиняє психічне та психологічне насилля відносно його дружини ОСОБА_1 через неприязнь до останньої. Також і 13 грудня 2022 року в черговий раз ОСОБА_2 безпідставно почала ображати нецензурною лайкою його дружину ОСОБА_1 ..

Встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 , проживають ОСОБА_2 , ОСОБА_3 разом з донькою, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_1 .. Між мешканцями даної квартири протягом тривалого часу постійно виникають конфліктні ситуації, які зі слів учасників розгляду адміністративного провадження створюються зокрема всіма мешканцями.

14 квітня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу від захисника Зінченка Д.А., який діє в інтересах ОСОБА_2 , в яких просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що суд першої інстанції безпосередньо з`ясував у судовому засіданні обставини, суд дійшов зваженого, обґрунтованого та законного рішення, про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП та закрив провадження у справі.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази та надані в судовому засіданні пояснення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що обставини вчинення ОСОБА_2 психологічного насильства щодо ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що складений протокол про адміністративне правопорушення та надані апелянтом пояснення беззаперечно підтверджують факт вчинення ОСОБА_2 психологічного насильства відносно неї, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки письмові пояснення апелянта та обставини викладені в протоколі не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи не винуватою, і лише об`єктивно доповнюють останні у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що не було встановлено, які конкретно погрози та образи висловлювались і чи призвели вони до психологічного розладу, побоювань, а також чи завдали вони шкоди психічному стану потерпілої особи, або що могли завдати таку шкоду.

Що стосується доводів апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови пояснень її чоловіка ОСОБА_5 , то на думку апеляційного суду вони є надуманими, оскільки як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_5 надав свої пояснення в суді першої інстанції та був допитаний в якості свідка, а також вони були досліджені судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що молодшого сина ОСОБА_2 - ОСОБА_3 засуджено вироком Деснянського районного суду від 14.06.2021 року по справі № 754/9109/21, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки вказані обставини не стосуються розгляду складеного щодо ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що долучені скаржницею до апеляційної скарги матеріали не мають відношення до обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення саме за 13.12.2022 року, тобто є неналежними доказами встановлення вини ОСОБА_2 у її вчиненні, а лише характеризують спільну неприязнь мешканців квартири між собою на побутовому рівні.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, а відтак підстав для її задоволення апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Деснянського районного суду міста Києва від 10 березня 2023 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 10 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «24» квітня 2023 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко