Справа № 953/2156/23
Провадження № 3/953/1171/23
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2023 року м.Харків

Суддя Київського районного суду м. Харкова Юрлагіна Т.В., при секретарі Бірюковій Л.М.. розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 ,

за ст.122-4, 124 кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

26.12.2017 року о 16 годині 50 хвилин в м. Харкові за адресою Майдан Конституції, 26, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Toyota Lend Cruiser Prado державний номерний знак НОМЕР_1 не обрав безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з транспортним засобом Nissan державний номерний знак НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України. У результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

26.12.2017 року о 16 годині 50 хвилин в м. Харкові за адресою Майдан Конституції, 26, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Toyota Lend Cruiser Prado державний номерний знак НОМЕР_1 став причетним до ДТП та з невідомих причин залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п. 2.10а Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , зазначив що не визнає себе винним у скоєнні адміністративного правопорушення 26.12.2017 року о 16 годині 50 хвилин в м. Харкові за адресою Майдан Конституції, 26, оскільки в інкримінований час він перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділені ОСДРЗН, про що надав суду виписку з лікарні № 5338. У жодному ДТП участі не приймав, місце скоєння ДТП не залишав. Також зазначив що за даним фактом його викликали у 2018 році до відділення поліції він писав пояснення та надавав докази перебування у лікарні у відповідний проміжок часу.

У відповідності до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На обґрунтування факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ст. 124, 122-4 КУпАП до матеріалів адміністративної справи долучено схему місця ДТП від 26.12.2017 року, складену за участю водія транспортного засобу Nissan, державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 ; пояснення водія транспортного засобу Nissan, державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 від 26.12.2017 року відповідно до змісту яких вона зазначила, що водій транспортного засобу Toyota Lend Cruiser Prado державний номерний знак НОМЕР_1 обо ( НОМЕР_3 ), підрізав її та зумовив зіткнення пошкодив ліве переднє крило автомобілю. Та поїхав з місця ДТП; облікова картка приватного транспортного засобу; рапорт від 26.12.2017 року інспектора роти 2 батальону 4 УПП у м. Харкові Кравченка В.Ю. відповідно до змісту якого ним було складено схему місця ДТП; пояснення ОСОБА_3 віід 30.09.2018 року про зобов`язання з`явитись до УПП у м. Харкові.

На підставі наданих матеріалів провадження та доводів сторін, оцінивши в сукупності всі обставини, суддя дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд у своїй постанові від 11 липня 2018 року (справа № 308/8763/15-а провадження № К/9901/12342/18) зауважив, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні. Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про публічні закупівлі» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель» № 114- ІХ від 19.09.2019, який введений в дію 19 квітня 2020 року, стаття 38 КУпАП викладена в новій редакції.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частинами 1 та 2 статті 8 КУпАП встановлено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Положення статті 38 КУпАП України в новій редакції, яка почала діяти з 19 квітня 2020 року, встановлює строк накладення адміністративного стягнення протягом трьох місяців.

Отже, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП (в редакції, що діяла на час вчинення правопорушень), якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Початок перебігу строку для накладення адміністративного стягнення розпочинається з дня його виявлення.

У поясненнях водія транспортного засобу Nissan, державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 від 26.12.2017 року вказується на факт вчинення адміністративного правопорушення 26.12.2017 року, тобто судом встановлено, що саме дата 26.12.2017 року, і є днем виявлення порушення.

Отже, строк для накладення адміністративного стягнення, який складає три місяці з дня виявлення правопорушення, сплив 26 березня 2018 року.

Строк накладення адміністративного стягнення у справах про адміністративні правопорушення це певний період часу, протягом якого дія чи подія мають юридичне значення. Цей строк не поновлюється і не продовжується і є гарантією того, що будь-які дії щодо притягнення особи до відповідальності після його закінчення мають бути припинені.

Згідно з вимогами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи буде свідчити про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не може встановлюватись у справах, у яких провадження закривається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 245, 247, 283-284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене за ст.122-4, 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з моменту її винесення..

Суддя Т.В. Юрлагіна