Провадження № 3/686/2335/23
ПОСТАНОВА

13 квітня 2023 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Данькова С.О., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Черевика С. С.., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

За ч.4 ст. 130, ст. 124 ст. 122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 28.02.2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 16 серпня 2022 року о 20 год. 40 хв. в с. Малиничі Хмельницького району по вул. Каденюка, керуючи ТЗ ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який знаходився на узбіччі, що призвело до пошкодження майна пішохода, чим порушив вимоги п.18.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Крім того, згідно іншого протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 28.02.2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 16 серпня 2022 року о 20 год. 35 хв. в с. Малиничі Хмельницького району по вул. Каденюка, керував ТЗ ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 та вживав після ДТП, яка відбулась 16.08.2022 об 20 год. 35 хв. за його участі, проходити огляд на стан сп`яніння відмовився на місті зупинення у медичному закладі. чим порушив вимоги п.2.10 є ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.4 ст. 130 КУпАП.

Також, згідно іншого протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 16.08.2022 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 16 серпня 2022 року о 20 год. 35 хв. в с. Малиничі Хмельницького району по вул. Каденюка, керуючи ТЗ ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 та залишив на порушення встановлених правил місце ДТП, до якого він причетний, чим порушив вимоги п.2.10а ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні зазначених адміністративних правопорушеннях не визнав, пояснивши, що у вказаний в протоколах день, час та місці він дійсно керував ТЗ ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 і проїжджаючи по дорозі побачив, як в сторону руху його авто біг ОСОБА_2 , якого він до того не знав та кричав до нього нецензурною лайкою. Маючи намір з`ясувати причини такої поведінки ОСОБА_2 , зупинив своє авто та рухаючись заднім ходом, під`їхав до узбіччя дороги, де стояв ОСОБА_2 , вийшовши зі свого автомобіля побачив, що останній самостійно впав на узбіччя дороги та продовжив в нецензурній мові звинувачувати його в тому, що він його збив своїм автомобілем. Після чого, ОСОБА_1 в підвищеному тоні прокричав зауваження ОСОБА_2 з приводу дій останнього, сів в авто та поїхав в сторону свого будинку, який знаходиться в тому ж селі. Будь-яких свідків чи очевидців конфлікту з ОСОБА_2 на місці не було. Також ОСОБА_1 пояснив, що близько 22 год. 30 хв. того ж дня, він в якості пасажира їхав з дому в с. Малиничі в своєму авто, яким керувала його дружина, а коли остання зупинилась через зміну режиму подачі палива в автомобілі, до них під`їхали на службовому авто працівники патрульної поліції та нічого не пояснюючи наказали під`їхати за ними в інше місце неподалік зупинки, на що останні погодились. Згодом працівники поліції повідомили, що його авто може бути причетне до ДТП за участю потерпілого та вилучили у нього та у його дружини документи на ТЗ та на право керування ним, оглянули авто, на якому будь-яких ушкоджень характерних для ДТП виявлено не було. Після чого, авто та документи дружини повернули, а його посвідчення про право на керування ТЗ, незважаючи на заперечення фактів керування ним в стані алкогольного сп`яніння та вчинення наїзду на потерпілого, вилучили, склавши протоколи про вчинення ним адміністративних правопорушень, з якими він не погодився.

Допитаний в суді потерпілий по справі ОСОБА_2 пояснив, що у вказаний в протоколах день, час та місці він знаходився поблизу свого будинку та побачив, як по автодорозі на великій швидкості рухався автомобіль ВАЗ під керуванням ОСОБА_1 , якого він раніше не знав, а оскільки на автодорозі знаходились неповнолітні діти, то він почав кричати до водія ОСОБА_1 з цього приводу, після чого авто зупинилось та почало рух заднім ходом в його сторону та відбувся наїзд на нього, внаслідок чого він впав на узбіччя дороги, а ОСОБА_1 вийшов з авто та почав до нього нецензурно висловлюватись, а потім залишив його та поїхав на авто в напрямку села. Також, пояснив, що йому здалось, що ОСОБА_1 керував авто в стані алкогольного сп`яніння, оскільки нецензурно до нього висловлювався, а вказані факти могли бачити його сусіди. На запитання судді пояснив, що наїздом авто, йому не було завдано матеріальної, моральної та фізичної шкоди.

Допитана в суді свідок ОСОБА_3 пояснила, що 16.08.2022 року близько 22 год. 30 хв. вона їхала з дому в с. Малиничі за кермом на авто свого чоловіка ОСОБА_1 до м.Хмельницького, а коли зупинилась через зміну режиму подачі палива в автомобілі, до них під`їхали працівники патрульної поліції та нічого не пояснюючи наказали під`їхати за ними в інше місце, де згодом повідомили, що авто, яким вона керувала може бути причетне до ДТП за участю потерпілого. Після чого, поліцейські вилучили її та чоловіка документи на ТЗ та на право керування ним. Також поліцейські оглядали авто, на якому будь-яких ушкоджень характерних для ДТП виявлено не виявили, після чого, авто та її документи повернули, а водійське посвідчення чоловіка, незважаючи на заперечення ним фактів керування в стані алкогольного сп`яніння та вчинення наїзду на потерпілого, вилучили, склавши на того протоколи про вчинення ним адміністративних правопорушень, з якими він не погодився. Повідомила, що на місці спілкування з працівниками поліції вона бачила потерпілого, який не вказував про спричинення йому наїздом авто матеріальної, моральної чи фізичної шкоди.

Суд вважає, що досліджені в суді пояснення свідків по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не підтверджують викладені в протоколах про вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 , оскільки з їх змісту вбачається, що останні не були безпосередніми очевидцями конфлікту за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно досліджених в суді відеозаписів з камер працівників патрульної поліції здійснених після зупинки авто під керуванням свідка ОСОБА_3 , ними не підтверджується факт керування авто ОСОБА_1 , після зупинки працівниками патрульної поліції, який мотивував свою відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння тим, що знаходився в авто в якості пасажира.

Згідно попередніх ухвал суду по даній справі матеріали вказаного провадження двічі направлялись в Хмельницьке РУП ГУНП в Хмельницькій області для доопрацювання, внаслідок чого службовими особами були складені інші протоколи про вчинення адміністративних правопорушень від 28.02.2023 року відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушень, що мали місце 16.08.2022 року за ст. 124 та за ч.1 ст. 130 КУпАП з іншими обставинами та фабулами вчинених правопорушень та їх кваліфікацією, проте в матеріалах об`єднаного провадження також були складені протоколи про вчинення адміністративних правопорушень від 16.08.2022 року відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушень, що мали місце 16.08.2022 року за ст. 124 та за ч.4 ст. 130 КУпАП з іншими обставинами та фабулами вчинених правопорушень та їх кваліфікацією, що не узгоджується з вимогами ст. 254 КУпАП, в якій зазначається вимога про складення одного протоколу про вчинення одного адміністративного правопорушення і який складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, наоснові яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до статті 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з вимогами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляд справи Конвенцію про захист прав і основоположних свобод і протоколів до неї, та практику Європейського суду з прав людини і Європейської комісії з прав людини, як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Таким чином, суд приходить до висновку, що факти вчинення наїзду авто під керуванням ним ОСОБА_1 не знаходить свого підтвердження, оскільки диспозиція ст. 124 КУпАП містить норму про порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що в ході судового розгляду не встановлено, а відповідно, не може бути доведеним факт залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, відповідальність за що передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Згідно норм ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння настає в разі такої відмови саме особою, яка керувала транспортним засобом, а оскільки ОСОБА_1 таку відмову висловив після зупинки авто, в якому він перебував в якості пасажира, в його діях відсутній склад правопорушення, передбачений вказаною нормою.

Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).

Згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 фактів та складів адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 та ч.4 ст. 130 КУпАП, а тому об`єднані провадження відносно останнього підлягають закриттю.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за ст.ст. 122-4, 124 та ч.4 ст. 130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Суддя