Номер провадження: 33/813/1112/23
Номер справи місцевого суду: 515/493/23
Головуючий у першій інстанції Тимошенко С. В.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участі - секретаря судового засідання Бойко В.В., розглянувши апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Арабаджи І.А. на постанову судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 11.04.2023, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Постановою судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 11.04.2023 року ОСОБА_1 , визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами.

Строк позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами відраховано з дня вилучення посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 20.08.2022 р.

Стягнуто з ОСОБА_1 , в дохід держави су- довий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 17 березня 2023 року о 18 год. 45 хв. ОСОБА_1 на вул. Василя Тура, 22 у м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області керував автомобілем марки ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, та був оглянутий на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер-6810», де результат тесту був позитивний 0,81 %, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху. Огляд проводився з використанням спеціальних технічних засобів відеозапису.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

На дану постанову представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Арабаджи І.А.подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Доводи обґрунтовує тим, що в постанові судом накладено на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу - 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами без зазначення строку такого позбавлення. Вказує, що поліцейськими було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим протокол вважається недопустимим доказом його вини. Зазначає, що працівники поліції не зупиняли ОСОБА_1 , не представлялись, не показали як дістали мундштук для проходження тестування, не показали результатів контрольного заміру приладу перед тестуванням, огляд на стан сп`яніння проводився за відсутності свідків, водій не відмовлявся проходити огляд на стан сп`яніння у медичному закладі охорони здоров`я, водію не роз`яснено його права та обов`язки під час складання адміністративного протоколу.

Одночасно матеріали справи містять клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді районного суду,.

Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 та його представник Арабаджи І.А. були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, у судове засідання не з`явились, з заявою про відкладення розгляду справи не звертались, вважаю, що розгляд апеляційної скарги має бути проведений без участі сторін, а також без фіксації процесу технічними засобами.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, прихожу до наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що справу було розглянуто без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника, а в матеріалах відсутні дані щодо належного вручення постанови ОСОБА_1 або його представнику.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів, які б спростовували доводи клопотання про причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді районного суду, а тому даний строк апелянтом пропущене з поважних причин та він підлягає поновленню.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово зазначав, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Так, згідно з протоколом серії ДПР18 № 200691 від 17.03.2023 року вбачається, що 17 березня 2023 року о 18 год. 45 хв. ОСОБА_1 на вул. Василя Тура, 22 у м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області керував автомобілем марки ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, та був оглянутий на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер-6810», де результат тесту був позитивний 0,81 %, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху. Огляд проводився з використанням спеціальних технічних засобів відеозапису.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №200691 від 17.03.2023 р.; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному у режимі серії ЕАС №6694489; довідкою СРПП ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 20.08.2022 р.; рапортом поліцейського СРПП ВП № 2 Мартинова П.; диском з відеозаписом; результатом тесту «Драгер» (а.с. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7).

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта щодо порушення поліцейськими порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд визнає безпідставними, з огляду на таке.

Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (частина 2,3 статті 266 КУпАП, пункти 6,7 Інструкції №1452).

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (пункт 5, розділу 2 Інструкції №1452).

Отже, зміст зазначених норм свідчить про те, що поліцейський зобов`язаний поінформувати особу про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, в разі якщо особа виявила бажання пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки. При цьому, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я є обов`язковим лише в разі відмови водія від проходження огляду поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, або його незгоди з результатами такого огляду.

Як свідчать матеріали справи про адміністративне правопорушення, зокрема зміст протоколу серії ДПР18 № 200691 від 17.03.2023 року, а також відеозапис з нагрудної камери поліцейського, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом, поліцейським роз`яснено порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та поінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу, після чого добровільно погодився на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а також погодився із показниками газоаналізатора, які зафіксували вміст алкоголю 0,81 ‰, та перебування його в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, апеляційний суд констатує, що доводи представника ОСОБА_1 Арабаджи І.А. про те, що поліцейським нібито порушено порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння, безпідставні та такі, що не ґрунтуються на законі, оскільки останній погодився на проходження його огляду поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, та погодився із результатами такого огляду. Вказане вище узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення, який ОСОБА_1 власноручно підписав без будь-яких застережень та вказівок про те, що при складенні протоколу поліцейським були порушені його права.

Крім того, ОСОБА_1 в протоколі власноручно зазначив, що він випив вино.

Доводи апелянта, що працівниками поліції під час складання протоколу не були залучені свідки, суд також визнає безпідставними, оскільки ч. 2 ст. 266 КУпАП (редакція від 16.02.2021 року) передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого правопорушення та дійшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Разом з тим, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Однак, застосовуючи адміністративне стягнення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції наклав на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн. без зазначення строку позбавлення права керування транспортними засобами.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне змінити судове рішення в частині накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, застосувавши до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Арабаджи І.А. підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині призначеного адміністративного стягнення.

Керуючись статтями 7, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Поновити представнику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Арабаджи І.А.строк на апеляційне оскарження постановисудді Татарбунарського районного суду Одеської області від 11.04.2023.

Апеляційну скаргу представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Арабаджи І.А. задовольнити частково.

ПостановуТатарбунарського районного суду Одеської області від 11.04.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - змінити в частині призначеного адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов