Справа № 643/1483/23
Провадження № 3/643/1226/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2023 м.Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ

Опис обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 456388 від 16.02.2023, 16.02.2023 о 13-00 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Renault Trafic», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Валентинівська, 23 у м. Харкові, при повороті ліворуч не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Кваліфікація згідно протоколу про адміністративне правопорушення

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, як порушення вимог п. 10.4. Правил дорожнього руху (ПДР) та, відповідно, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантований розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України» зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами (п. 26, 27 постанови Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17).

В ситуаціях, коли нормами КУпАП чітко не врегульовано ті чи інші питання, суди відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 263/10894/2020).

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 124 КУпАП, виходячи з критеріїв Енгеля (Engel and Others v. the Netherlands, рішення 8 червня 1976 року, заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), відноситься до «кримінальних» у розумінні ЄСПЛ.

У справах про адміністративні правопорушення застосовується принцип презумпції невинуватості, згідно якого всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (рішення Європейського суду з прав людини від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України»; ст. 62 Конституції України; рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 у справі № 1/34/2010; п. 39 постанови Верховного Суду 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Зміст стандарту доказування «поза розумним сумнівом» розкритий у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к, від 08.10.2019 у справі № 195/1563/16-к, від 21.01.2020 у справі № 754/17019/17, від 16.09.2020 у справі № 760/23459/17, від 02.12.2022 у справі № 758/1780/17, від 29.11.2022 у справі № 693/1546/14-к, згідно яких такий стандарт доведення означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

У відповідності до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 10.4. ПДР перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот. За наявності трамвайної колії посередині проїзної частини водій нерейкового транспортного засобу, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям, повинен дати дорогу трамваю.

Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

Досліджені судом докази

ОСОБА_1 у судовому засіданні 17.04.2023 надав пояснення, згідно яких 16.02.2023 приблизно о 13-00 год. він керував автомобілем «Renault Trafic» та їхав по вул. Валентинівській у м. Харкові в напрямку вул. Гвардійців Широнінців. Автомобіль рухався у крайній лівій смузі, приблизно на відстані 0,5-1 м від подвійної суцільної лінії. Швидкість була невелика, приблизно 30-40 км/год, у зв`язку з тим, що йому необхідно було повернути ліворуч поблизу магазина "TICKO". На автомобілі був включений лівий показник повороту. Позаду на деякій відстані від його автомобіля, теж в крайній лівій смузі, приблизно зі швидкістю 40-50 км/год рухався в попутному напрямку автомобіль «Hyundai Sonata». Попереду нього попутного транспорту не було. Під`їхавши до розриву в подвійній суцільній ліній, що знаходиться напроти будинку 23-Е по вул. Валентинівській, та упевнившись у небезпеці своїх дій (тобто в відсутності зустрічного транспорту, як це вимагають ПДР), він повернув кермо автомобіля вліво для здійснення маневру. В той же час він зліва побачив автомобіль «Hyundai Sonata» та відбулось зіткнення. Водій цього автомобіля намагався обігнати його автомобіль зліва, рухаючись по зустрічній смузі. Він повернув праворуч та надавив на гальма. Автомобіль відразу зупинився, а автомобіль «Hyundai Sonata» проїхав декілька метрів уперед, зупинився на зустрічній смузі, подряпавши свою праву бокову частину кузова. На його автомобілі було пошкоджено передній бампер зліва. За таких обставин він не порушив вимоги п. 10.4. ПДР, оскільки виконував поворот ліворуч з крайньої лівої смуги, перед здійсненням повороту включив показник повороту та при повороті надав дорогу зустрічному транспорту. Перед здійсненням повороту ліворуч він бачив у дзеркало, що позаду в попутному напрямку рухається автомобіль «Hyundai Sonata», але йому перешкод не створював, оскільки він рухався позаду прямо та не маневрував.

Після отримання пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на уточнююче запитання суду зазначив, що заперечує пояснення ОСОБА_2 щодо механізму виникнення ДТП, пояснивши, що маневр повороту праворуч не виконував та здійснював рух в крайній лівій смузі руху.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Печериця В.Г. просили закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_2 у судовому засіданні 17.04.2023 надав пояснення, згідно яких перед ним рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Вказаний автомобіль увімкнув сигнал правого повороту та почав повертати праворуч, здійснюючи маневр перестроювання вправо. ОСОБА_2 почав випереджати автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , після чого останній різко повернув ліворуч і почав виконувати маневр розвороту, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів.

Після отримання пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на уточнююче запитання суду зазначив, що заперечує пояснення ОСОБА_1 щодо механізму виникнення ДТП.

Крім пояснень осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, та даних протоколу про адміністративне правопорушення, судом досліджені наступні докази:

- схема місця ДТП;

- письмові пояснення ОСОБА_2 без дати, згідно яких він рухався в лівій смузі руху, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 в правій смузі руху та здійснив розворот, під час якого ударив автомобіль під керуванням ОСОБА_2 у бік. Після ДТП ОСОБА_1 повідомив його, що хотів здійснити маневр розвороту та взяв праворуч для більшого радіусу;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 16.02.2023, згідно яких він мав намір здійснити маневр ліворуч. Коли він почав виконувати поворот ліворуч, автомобіль під керуванням ОСОБА_2 почав здійснювати обгін з лівого боку, після чого він відчув удар з боку лівого бамперу та його рух змістився дещо праворуч.

Інших доказів суду не надано.

На уточнююче запитання суду ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , кожний окремо, зазначили, що в автомобілях під час ДТП були одні, свідки ДТП відсутні.

Клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи обставин ДТП, учасниками справи не заявлялось.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, викладеної в рішенні «Михайлова проти України», а також положень ч. 2 ст. 251 КУпАП, суд позбавлений можливості у справах даної категорії збирати докази за власною ініціативою.

Обов`язок щодо збирання доказів винуватості ОСОБА_1 покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення (ч. 2 ст. 251 КУпАП), а також на потерпілого (засади змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, визначені ст. 129 Конституції України; ст. 269 КУпАП).

Ураховуючи наведене, суд розглядає справу на підставі наданих йому доказів.

Оцінка суду

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд керується принципом презумпції невинуватості та стандартом доведення «поза розумним сумнівом», згідно яких факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення повинен бути доведений поза розумним сумнівом шляхом надання суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б виключали будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинене та ОСОБА_1 є винним у вчиненні цього правопорушення. Наявність обставин, які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини ОСОБА_1 .

Насамперед суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення суд не може визнати достатнім доказом, який поза розумним сумнівом доводить вину ОСОБА_1 , оскільки співробітник поліції, який його склав, не був безпосереднім очевидцем події ДТП. Ураховуючи наведене, протокол про адміністративне правопорушення є по суті суб`єктивною оцінкою відповідним працівником поліції тих фактичних даних, які були отримані під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Як вбачається з матеріалів справи, дані протоколу про адміністративне правопорушення ґрунтуються на поясненнях ОСОБА_2 щодо механізму виникнення ДТП, тобто фактично є похідними від пояснень останнього.

Судом з пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримані протилежні версії механізму виникнення ДТП.

Суд констатує, що пояснення вказаних вище осіб щодо механізму виникнення ДТП є стабільними та послідовними, оскільки одразу після виникнення ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надавали співробітникам поліції пояснення, які в цілому тотожні їх поясненням, що надавались суду.

За таких обставин у суду відсутні підстави ставити під сумнів пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , надані в судовому засіданні, з мотивів того, що вказані пояснення не узгоджуються з їх поясненнями, які надавались раніше.

Клопотання про його допит в якості свідка (ч. 3 ст. 269 КУпАП), тобто з попередженням про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, ОСОБА_2 не заявив.

Ураховуючи наведене, у суду відсутні підстави надавати беззаперечну перевагу показанням будь-кого з вказаних вище осіб, які до того ж мають особисту заінтересованість у сприятливому для себе результаті вирішення даної справи.

За таких обставин ключовим доказом для вирішення питання щодо доведеності вини ОСОБА_1 суд вважає об`єктивні дані схеми місця ДТП, яка підписана ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без будь-яких зауважень щодо її змісту.

Згідно схеми місця ДТП, автомобіль ОСОБА_1 розташований на смузі руху попутного напрямку майже паралельно траєкторії руху транспортних засобів по вказаній смузі. Відстань від лівої частини переднього бамперу його автомобіля до правого краю проїзної частини зустрічного напрямку руху складає 7,2 м, відстань від лівої частини заднього бамперу його автомобіля до правого краю проїзної частини зустрічного напрямку руху складає 7,5 м.

Ширина проїзної частини зустрічного напрямку руху складає 6,4 м.

Таким чином, ліва частина автомобіля ОСОБА_1 розташована на відстані 0,8-1,1 м від подвійної суцільної лінії, яка поділяє транспортні потоки попутного та протилежного напрямків.

Ураховуючи наведене, автомобіль ОСОБА_1 згідно схеми місця ДТП знаходиться у крайній лівій смузі попутного напрямку руху.

За таких обставин з даних схеми місця ДТП суд позбавлений можливості встановити, що автомобіль ОСОБА_1 не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині (як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення) та здійснював рух у правій смузі руху (як зазначав у своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 ).

Місце зіткнення згідно схеми місця ДТП знаходиться на смузі попутного напрямку руху на відстані 7,2 м від правого краю проїзної частини зустрічного напрямку руху та на відстані 0,5 м від переднього бамперу автомобіля ОСОБА_1 .

Автомобіль ОСОБА_2 згідно схеми місця ДТП розташований переважно на смузі зустрічного руху майже паралельно траєкторії руху транспортних засобів. Відстань від лівої частини переднього бамперу його автомобіля до правого краю проїзної частини зустрічного напрямку руху складає 5,1 м, відстань від лівої частини заднього бамперу його автомобіля до правого краю проїзної частини зустрічного напрямку руху складає 5,5 м.

З урахуванням ширини проїзної частини зустрічного напрямку руху, яка складає 6,4 м, ліва частина автомобіля ОСОБА_2 знаходиться на смузі зустрічного руху на відстані 0,9-1,3 м від подвійної суцільної лінії, яка поділяє транспортні потоки попутного та протилежного напрямків.

Права частина автомобіля ОСОБА_2 розташована частково на смузі попутного напрямку руху, частково над подвійною суцільною лінією, яка поділяє транспортні потоки попутного та протилежного напрямків.

Таким чином, розташування транспортних засобів, зафіксоване на схемі місця ДТП, не спростовує версію ОСОБА_1 , згідно якої він рухався в крайній лівій смузі руху та виконував поворот ліворуч, а автомобіль під керуванням ОСОБА_2 здійснював обгін його автомобіля зліва, рухаючись по зустрічній смузі руху.

Ураховуючи наведене, суд на підставі наданих доказів позбавлений можливості спростувати версію ОСОБА_1 щодо механізму виникнення ДТП та, відповідно, вважати доведеним поза розумним сумнівом механізм виникнення ДТП, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, згідно якого ОСОБА_1 не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку.

Виниклі сумніви щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 10.4. ПДР суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь ОСОБА_1 та приходить до висновку щодо недоведеності факту порушенням ним вказаних вимог ПДР.

Вирішуючи питання щодо можливості встановлення вини ОСОБА_1 у порушенні інших технічних вимог ПДР, які б перебували у причинному зв`язку з виникнення події ДТП, суд керується таким.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається судом у межах фактичних обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 мав правомірні очікування розраховувати, що під час розгляду справи судом, останній буде вирішувати питання щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення виключно в межах доказування тих фактичних даних, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин самостійна зміна судом фабули адміністративного правопорушення (опису обставин, установлених під час розгляду справи) могла би призвести до порушення права ОСОБА_1 на захист від пред`явленого обвинувачення (у автономному значенні цього терміну, оскільки ЄСПЛ неодноразово вказував на кримінально-правовий характер адміністративних правопорушень).

Ураховуючи наведене та розглядаючи справу в межах, визначених протоколом про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для вирішення питання про порушення ОСОБА_1 інших вимог ПДР, які б перебували у причинному зв`язку з виникненням події ДТП.

За таких обставин суд закриває провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 124, п. 1 ч. 1 ст. 247, 248-249, 279, 283-284 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов