ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Громік Д.Д., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшли матеріали з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №156288 від 16.05.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 , 16.05.2023 року о 17 годині 45 хвилин, керуючи транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN JETTA», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Одеса, на перехресті вулиці Кордонна з вулицею Житомирська, ОСОБА_1 не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди у разі її виникнення. В результаті ДТП авто отримали автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Працівниками поліції зроблено висновок, що ОСОБА_1 порушено п. 12.3 «Правил дорожнього руху України» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

На підтвердження вини, орган, що склав адміністративний протокол посилається на:

- протокол про адміністративне правопорушення серії БД №156288 від 16.05.2023 року за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 ;

- пояснення самого ОСОБА_1 ;

- пояснення учасника ДТП ОСОБА_2 , в яких останній описав обставини ДТП;

-схему події, якою зафіксовано факт дорожньо-транспортної пригоди, місце розташування транспортних засобів після скоєння ДТП, пошкодження транспортних засобів, загальний стан транспортних засобів.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.06.2023 року матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ознаками скоєння правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП були повернуті до Управління патрульної поліції в Одеській області для доопрацювання та усунення недоліків, оскільки зі змісту протоколу вбачається, що до нього додається запис з боді-камер № 471210, 471805, однак до адміністративних матеріалів носій, на якому відображено дане відео не додано.

05 липня 2023 року адміністративну справу №521/13665/23 було повернуто до Малиновського районного суду м. Одеси без виконання постанови суду.

Згідно супровідного листа вих.№14498/41/13-2023 від 30.06.2023 року підставою невиконання постанови суду зазначено, що на момент надходження справи на доопрацювання та усунення недоліків, відеоматеріали не були збережені.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, проте від захисника ОСОБА_1 Румянцева О.Г. надійшло клопотання про закриття провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення разом з фотофіксацією ДТП. З даного клопотання вбачається, що ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому правопорушенні не визнає, наголошуючи на тому, що на місці пригоди поліцейським встановлено, (і відображено в схемі ДТП) що обидва водії виконували поворот праворуч. Однак з різних місць на проїзній частині. Враховуючи кінцеве положення транспортних засобів очевидним є висновок, що водій ОСОБА_1 знаходився праворуч від автопоїзда, оскільки в кінцевому положенні він затиснутий між правим боком напівпричепу та бордюром. А правим переднім колесом й взагалі наїхав на бордюр.

Крім того, потертості на напівпричепі, які зосереджені в центральній частині його правого борту вказують на місце первинного контактування з автомобілем ОСОБА_1 . Тобто, після контактування, автопоїзд продовжив рух, внаслідок чого сліди контактування містяться, зокрема, і на підкрилку задніх коліс напівпричепа. Захисник Бовкуненка І.Л. також звертає увагу на те, що під час повороту великогабаритного транспортного засобу на кшталт автопоїзду його задні колеса завжди зміщуються до центру повороту. Даний факт пояснює: 1) те, чому тягач знаходиться майже на середині проїзної частини, а напівпричепом затиснуло автомобіль ОСОБА_1 2) ОСОБА_1 не міг своїми однобічними діями запобігти настанню пригоди, оскільки ані гальмування, ані прискорення йому вже не давало можливості «вискочити» з під автопоїзда.

Дані обставини вказують на те, що водій автопоїзда ОСОБА_2 не забезпечив безпеку виконання ним повороту праворуч не з крайнього правого положення, і взагалі навіть після зіткнення не помітив, що воно сталося. На думку Захисника Бовкуненка І.Л. водій автопоїзду ОСОБА_2 належним чином не виконав повертаючи праворуч не з крайньої правої полоси, не дотримався вимог п.10.4 та 10.6 ПДР, а саме:-

п.10.4 - Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку

п.10.6 - Якщо транспортний засіб через свої габарити або інші причини не може виконати поворот чи розворот з відповідного крайнього положення, дозволяється відступити від вимог пункту 10.4 цих Правил, якщо це не суперечить вимогам заборонних чи наказових дорожніх знаків, дорожньої розмітки та не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. У разі потреби, для забезпечення безпеки дорожнього руху, слід звернутися за допомогою до інших осіб.

Тобто, при виконанні великогабаритним транспортним засобом повороту праворуч НЕ з крайнього правого положення на проїзній частині, на цього водія покладається обов`язок надати перевагу в русі тим транспортним засобам, які виконують такий поворот з крайнього правого положення, оскільки встановлено нормативний обов`язок не створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху (п.10.6)

Таким чином, вважає, що правові підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП відсутні.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП України, неявка правопорушника в судове засідання не перешкоджає розгляду справи в його відсутність, за умови належного сповіщення про час та місце слухання справи, тому суддя дійшов до висновку про можливість розгляду справи без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

В результаті аналізу досліджених доказів та матеріалів, суд змушений прийти до висновку про те, що зібраних органами поліції доказів недостатньо для визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні інкримінованого йому правопорушення. Відсутність достатніх доказів тягне за собою в даному випадку недоведеність події правопорушення і як наслідок відсутність об`єктивної сторони складу інкримінованого йому діяння.

Так, відповідно до ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення регламентовано, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» та у відповідності до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

З пояснень ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи, останній наголошував на тому, що він здійснював поворот праворуч з крайньої правої полоси дорожнього руху у напрямку вулиці Житомирська, у той же час фура, не з крайньої правої полоси дорожнього руху почала здійснювати поворот праворуч без ввімкнутих сигналів повороту, однак не врахувавши габарити та радіус повороту, затиснула до бордюру транспортний засіб під його керуванням.

З пояснень ОСОБА_2 , які містяться в матеріалах справи, останній наголошував на тому, що він керував транспортним засобом марки «RENAULT», д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_3 , рухаючись по вул. Кордонна та на перехресті з вул. Житомирська здійснював поворот праворуч та у зв`язку з тим, що автомобіль багатогабаритний, він повертав з більшим радіусом. Автомобіль марки Фольксваген мав намір повернути праворуч, однак ОСОБА_2 у дзеркала його не побачив та під час маневру сталася ДТП.

Відповідно до п.10.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку.

Положеннями п.10.6 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 передбачено, якщо транспортний засіб через свої габарити або інші причини не може виконати поворот чи розворот з відповідного крайнього положення, дозволяється відступити від вимог пункту 10.4 цих Правил, якщо це не суперечить вимогам заборонних чи наказових дорожніх знаків, дорожньої розмітки та не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. У разі потреби, для забезпечення безпеки дорожнього руху, слід звернутися за допомогою до інших осіб.

Згідно з п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Положеннями п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 зазначено, що в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Враховуючи наведене, суд погоджується з твердженням ОСОБА_1 про те, що в його діях порушень Правил дорожнього руху немає, навіть повністю зупинивши свій автомобіль, запобігти ДТП він не міг, оскільки з долучених до клопотання фотофіксацій події вбачається, що, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 на рівні середини напівпричепа у крайній правій полосі дорожнього руху, затиснутим до бордюру проїзної частини, а водій транспортного засобу марки «RENAULT», д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_3 , здійснюючи рух, повинен був переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Разом з тим, п.1.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, передбачено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

З урахуванням пояснень ОСОБА_1 , а також позиції ОСОБА_2 зазначеної в його поясненнях, обставин, викладених у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, фотофіксації події, розташування транспортних засобів відповідно до схеми місця ДТП, що дійсно підтверджують обставини викладені ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 не вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 ПДР України, тобто в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому провадження по адміністративній справі підлягає закриттю.

Дослідженні судом матеріали не підтверджують наявності події і складу адміністративного правопорушення за наступних причин.

Враховуючи наведене, доводи протоколу про адміністративне правопорушення щодо наявності вини ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження іншими матеріалами справи, а навпаки ними спростовані. Натомість, доводи ОСОБА_1 , викладені у поясненнях від 02.06.2023 року, в ході розгляду справи підтвердилися.

Отже, дослідженні судом матеріали, пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не підтверджують наявності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак, жодних фото чи відеозаписів, подій, які мали місце 16.05.2023 року, органом, що надіслав протокол, до матеріалів справи не надано.

Виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».

Кваліфікувати ж дії ОСОБА_1 по інший нормі Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд позбавлений можливості, оскільки адміністративним законодавством дана можливість не передбачена, а іншого протоколу про адміністративне правопорушення відносно останнього, за якою суд міг би прийняти рішення, не представлено.

За таких обставин, з урахуванням того, що суд позбавлений можливості збору доказів, провадження у цій справі підлягає закриттю через відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а сам ОСОБА_1 - звільненню від адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 24, 33, 124, 221, 247, 268, 283, 284 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя Д.Д. Громік