Справа № 747/123/23
Провадження№ 3/747/100/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2023 року смт Талалаївка

Суддя Талалаївського районного суду Чернігівської області Тіщенко Л.В. розглянула матеріали, що надійшли з Прилуцького РВП ГУНП України в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, згідно протоколу мешканця АДРЕСА_1 , такого, що не працює, раніше до адміністративної відповідальності притягувався 22.07.2022 року за ч. 3 ст 130 КУпАП, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2023 року в с Скороходове на вул 30-річчя Перемоги водій ОСОБА_1 керував мопедом LEADER EX 50 QT-B з явними ознаками алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, матеріали справи містять поштову розписку про вручення йому судового виклику, про причини неявки суду не повідомив, від нього не надійшла заява про розгляд справи без його участі чи про відкладення розгляду справи, тому справа підлягає розгляду в порядку ч.1 ст. 268 КУпАП без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Згідно з диспозицією ч.1 ст 130 КУпАП складом адміністративного правопорушення є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння складають склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 в порушенні Правил дорожнього руху повністю доведена та підтверджується дослідженими матеріалами справи. Факт вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 11.03.2023 року серії ДПР 18 № 473924, копією постанови Талалаївського районного суду від 22 липня 2022 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст 130 КУпАП, диском із відеозаписом, на якому зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, письмовими поясненнями свідків, долученими до протоколу.

За встановлених фактичних обставин справи, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п. 2.5 ПДР України, скоїв правопорушення, що передбачене диспозицією ч. 3 ст. 130 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи та були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.

У відповідності до ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

З врахуванням наведеного, особи порушника, суд вважає, що його слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП та на нього можливо накласти адміністративне стягнення в межах санкції даної статті у вигляді штрафу з роз`ясненням наслідків порушень строків сплати штрафу.

Крім того, згідно з матеріалами справи ОСОБА_2 постановою Талалаївського районного суду від 22 липня 2022 року вже позбавлений прав керування транспортними засобами строком на 10 років, тому на даний час він є таким, що не має права керування транспортними засобами. Тому вирішуючи питання щодо накладення додаткового адміністративного сятгення у вигляді позбавлення права керування, суд виходить з наступного. У відповідності до п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, суди не вправі застосовувати адміністратвине сятгення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів, коли винна особа взагалі не отримувала такого права. Таким чином відсутні законодавчі підстави застосовувати до ОСОБА_1 додаткове стягнення у вигляді позбавлення права керування.

Вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення у вигляді конфіскації транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Із аналізу змісту санкції ч.3 ст.130 КУпАП слідує, що додаткове адміністративне стягнення у вигляді конфіскації транспортного засобу, що є у приватній власності порушника носить імперативний характер і при накладенні адміністративного стягнення воно підлягає обов`язковому застосуванню. Водночас, законодавством застосування додаткового адміністративного стягнення у вигляді конфіскації транспортного засобу невід`ємно пов`язано з особою правопорушника, а тому конфіскації підлягають лише ті транспортні засоби, що належать на праві приватної власності правопорушнику, а не іншій особі. До ОСОБА_1 не може бути застосовано стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, оскільки транспортний засіб, яким він керував, не перебуває у приватній власності порушника.

Крім того, у відповідності до положень ч.5 ст. 283 КУпАП із ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 536 грн 80 коп.

Керуючись ст. 268, 283, 284, 308, ст. 130 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн (п`ятдесят одна тисяча гривень) без конфіскації транспортного засобу.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 536 грн 80 коп судового збору.

Роз`яснити положення ст. 307, 308 КУпАП, відповідно до яких штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 днів з дня отримання постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу ДВС за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові.

На постанову може бути подана апеляція в Чернігівський апеляційний суд протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: Л.В.Тіщенко