Номер провадження: 33/813/566/23
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Воронцова Л. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Воронцова Л.П.,

за участю секретаря судового засідання Кузьміч Г.Р.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Вечерової Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Вечерової Євгенії Миколаївна, яка діє від імені ОСОБА_1 , на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначено йому адміністративне покарання у вигляді штрафу в розмірі 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в дохід держави в розмірі 536, 80 грн., за те, що 16.09.2022 року о 22.45 год. у м.Одесі, вул.Рішельєвська, 4, водій ОСОБА_2 , керував транспортним засобом Порш Каєн, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився в установленому порядку із застосуванням приладу Драгер ARLM №0411, тест №888, результат 0,38 ‰, водій з результатом драгеру згоден, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, адвокат Вечерова Є.М., яка діє від імені ОСОБА_1 , подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що:

- працівниками поліції було безпідставно зупинено транспортний засіб Задіка Асафа;

- суд першої інстанції не оцінив критично зазначення у протоколі про згоду ОСОБА_1 з результатами огляду на стан сп`яніння, оскільки в акті огляду на стан сп`яніння відсутній його підпис;

- на наявному у справі відеозаписі не зафіксовано як ОСОБА_2 проходив огляд на стан сп`яніння, як зберігався прилад, за допомогою якого проводився огляд,чи був він запакований, тощо. Про неспавність газоаналізатору свідчать також скарги поліцейського на його роботу та зазначена у ньому температура навколишнього середовища;

- незнання ОСОБА_3 української та російських мов було помилково інтерпретовано поліцейськими, як ознака стану сп`яніння порушення мови;

- матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_3 транспортним засобом;

- у протоколі було помилково зазначено громадянство ОСОБА_1 ;

- поліцейські не роз`яснили ОСОБА_4 , який не володіє ані російською, ані українською мовами, право скористатись послугами перекладача;

- до протоколу про адміністративне правопорушення долучено відеозапис лише з однієї камери поліцейського, попри те, що у протоколі було зазначено про фіксування події на дві камери;

- справа про адміністративне правопорушення була розглянута у відсутності її учасника та його захисника, які своєчасно з`явились до суду для її розгляду;

- у абзаці п`ятому помилково зазначено особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, також у оскаржуваній постанові некоректно вказано статус адвоката представник, замість визначеного законом захисник.

Адвокат Вечерова Є.М. у судовому засіданні апеляційної інстанції, як захисник Задіка Асафа, апеляційну скаргу підтримала на підставах, наведених у ній, просила оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити.

Заслухавши пояснення адвоката Вечерової Є.М., перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи,апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29. 06. 2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до пп. а п. 2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд не погоджується із доводами апелянта щодо недоведеності провини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України, за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки така вина повністю доведена та підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення ААД №358176 від 16.09.2022 року, відповідно до якого о 22.45 год. у м.Одесі, вул.Рішельєвська, 4, водій ОСОБА_2 , керував транспортним засобом Порш Каєн, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився в установленому порядку із застосуванням приладу Драгер ARLM №0411, тест №888, результат 0,38 ‰, водій з результатом драгеру згоден, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;

- чеком газоаналізатору приладу Драгер ARLM №0411, тест №888, з якого вбачається, що результат становить0,38 ‰;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- відеозаписом, дослідженим в судовому засіданні, з якого вбачається як працівники поліції підійшли до закінчившого рух автомобіля, за кермом якого перебував, пристебнутий ременем безпеки, ОСОБА_2 , якому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, із чим водій погодився. Результатами огляду було виявлено 0,38 проміле алкоголю, пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я водій бажання не виявив, результати огляду на стан сп`яніння на місці не заперечував.

Посилання адвоката на те, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була здійснена протиправно через відсутність доказів порушення водієм ПДР, апеляційний суд відхиляє та звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю. (п. 2,3 ч. 1, ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію").

Відповідно до п. 5 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. N 1456, право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.

Згідно з п. 5 та 7 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: - запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування; - перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Переглянувши відеозапис, судом апеляційної інстанції встановлено, що працівники поліції діяли в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України "Про національну поліцію та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з дотриманням вимог "Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану", порушень працівниками поліції вимог чинного законодавства не встановлено, а тому доводи апеляційної скарги щодо незаконності зупинки транспортного засобу є безпідставними.

Апеляційний суд відхиляє зауваження захисника про ненадання поліцейськими Задіку Асафу перекладача та посилання на нерозуміння ним російської та української мов, як на підстави для неможливості прийняти зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення згоду із результатами огляду, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.266 КУпАП визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вищенаведений порядок також узгоджується із вимогами, викладеними у Розід Х п.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 (далі Інструкція).

Так, на виконання вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026 (Інструкції №1026), інспекторами поліції велася відеозйомка під час виконання службових обов`язків та складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 , яка дозволяє встановити обставини справи, що є основною їх функцією.

Дійсно, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено відеозапис лише з однієї камери поліцейського, попри те, що у протоколі було зазначено про фіксування подій на дві, поряд з цим, апеляційний суд вважає, що зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином, оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі.

Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи та має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Так, з відеозапису нагрудних камер поліцейських вбачається, що водій протягом розмови із працівниками поліції жодного разу не повідомив про труднощі у розумінні мови, якою із ним спілкувались поліцейські, вів із останніми активний діалог: задавав та відповідав на питання, повідомляв інформацію. ОСОБА_2 погодився на вимогу співробітників поліції пройти огляд на стан сп`яніння без будь-яких заперечень, жодним чином не заперечував факт керування ним автомобілем, не висловлював з цього приводу жодних міркувань та заяв, зокрема не заявляв клопотань про залучення перекладача.

Дійсно після зачитування поліцейським Задіку Асафу змісту протоколу та пропозиції викласти свої пояснення письмово ОСОБА_2 повідомив, що не вміє писати російської та українською мовами, однак, на переконання апеляційного суду, наведена обставина не позбавила водія можливості розуміти обставини його зупинки, зміст процедури проходження огляду на стан сп`яніння та його результати, з якими водій погодився, що також було зафіксовано у відеозаписі нагрудної камери поліцейського.

Разом з тим, факт розуміння ОСОБА_3 мови спілкування з поліцейськими підтверджується, як відеозаписом, так і відмітками у закордонному паспорті про його перебування на території України (м. Херсон) з 2017 року, отриманням посвідки на тимчасове проживання (а.с.30-43).

Окрім того, спростовуються матеріалами справи посилання адвоката на відсутність підпису ОСОБА_1 в акті огляду на стан сп`яння. Так, з наведеного акту вбачається, що із результататами огляду, який є позитивним - 0,38%, ОСОБА_2 погоджується, що засвідчив власним підписом у відповідній графі, при цьому з відеозапису вбачається, що йому було продемонстровано Драгер із показниками, він розумів зміст документів, складених поліцейськими, які при цьому зачитали та прокоментували ОСОБА_4 їх зміст, а він із розумінням їх підписав.

Щодо доводів адвоката про недопустимість результатів огляду, як доказу вини водія, апеляційний суд зауважує про те, що дійсно хоча наявний у матеріалах справи відеозапис візуально не відображає момент продуття ОСОБА_3 приладу драгер, поряд з цим, на відозаписі зафіксовано, що перед безпосередньо продуттям приладу водієм було здійснено контрольний забір повітря, за результати якого виявлено відсутність алкоголю у приладі. У подальшому на аудіо ряді відеозпису зафіксовано, що позитивний результат 0,38% було виведено на приборі після його продуття ОСОБА_3 .

Відповідно до пункту 3 розділу II Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Пункт 4 цієї ж Інструкції передбачає, що огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням Інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Згідно з пунктів 5, 6, 8 розділу 2 даної Інструкції перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Разом з тим ОСОБА_2 вимоги про надання йому сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки не заявляв, з результатами погодився, жодних зауважень ані до процедури огляду, ані до його результатів не мав.

Коментарі поліцейського щодо часу виведення результату приладом, що використувався, порівняно з попередньою його моделлю, жодним чином не свідчать про несправність газоаналізатору.

Щодо посилань адвоката на різницю температури повітря на час проведення огляду, що відображена у чеку газоаналізатору та у відповіді Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів (далі ГМЦ ЧАМ), яка на переконання захисника, свідчить про несправність приладу Драгер, апеляційній суд зауважує про таке.

Відповідно до відеозапису та протоколу про адміністративне правопорушення, проходження тесту ОСОБА_3 відбувалось за адресою м. Одеса, Рішельєвська, 4. З наданої ж відповіді ГМЦ ЧАМ температура повітря 16.08.2022 року о 22:45 год. була надана за даним спостережень метеостанції м. Одеса по вул. Французський бульвар, 89.

Зазначені адреси знаходяться у різних частинах міста, відстань між якими перевищує 5 км. та які мають різні кліматичні чинники, з огляду на місце розташування відносно моря, характер підстильної поверхні, рельєф місцевості, наявності зелених насаджень та відкритих просторів, характеру ґрунтів, режиму ґрунтових вод та іншого.

Зміст наведеного вище відеозапису спростовує також і посилання адвоката на відсутність доказів керування ОСОБА_3 транспортним засобом.

Визначення терміну "керуванняя транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Так, наведеним відеозаписом зафіксовано, що після того як до транспортного засобу Порш Каєн, д.н.з. НОМЕР_1 , підійшов поліцейський, у останньому були ввімкнені фари та лівий покажчик повороту, ОСОБА_2 , який перебував за кермом автомобіля, був пристебнутий ременем безпеки, перевів важиль перемикання передач у нейтральне положення, що на переконання апеляційного суду свідчить про увімкнення двигуна автомобіля та закінченням водієм маневру паркування, а отже і вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух. При цьому водій у салоні автомобілю був один, а транспортний засіб перебував не за місцем його проживання та не на стоянці.

Апеляційний суд звертає увагу на протиріччя доводів апеляційної скарги про те, що транспортний засіб не рухався, а ОСОБА_2 ним не керував разом із доводами про відсутність доказів на підтвердження підстав законності його зупинки.

Апеляційний суд знаходить слушними доводи апелянта щодо зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення хибного громадянства ОСОБА_1 , поряд з цим, зауважує, що як вбачається з дослідженого відеозапису ідентифікація особи відбувалась виключно за наданим водієм посвідченням права керування транспортним засобом, а заповнення інших відомостей щодо особи, відносно якої складався протокол, відбувалось з його слів. Зміст протоколу у подальшому було зачитано ОСОБА_4 , з яким він погодився, жодних зауважень до нього не мав.

Згідно вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

На переконання апеляційного суду, працівниками поліції під час складання протоколу, який містить відомості, необхідні для вирішення справи, було виконано вимоги вищенаведеної правової норми.

Щодо зауважень адвоката Вечерової Є.М. про час, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення - 16.09.2022 року о 22:45 год. і те, що ОСОБА_2 взагалі не перебував за кермом автомобілю на той момент, апеляційний суд зауважує, що, дійсно, зазаначені у протоколі хвилини не збігаються із хвилинами зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_5 (різниця 10 хвилин), разом з цим, на переконання суду, наведений недолік не впливає на оцінку факту вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке є триваючим у часі.

Щодо допущеної судом першої інстанції помилки у абзаці п`ятому у прізвищі та імені особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та некоректному зазначенні статусу адвоката представник, замість визначеного законом захисник, апеляційний суд зазначає, що скасування оскаржуваної постанови з цієї підстави є надмірним формалізмом та бюрократичним застосування правових норм у трактуванні процесуального законодавства, не відповідатиме загальним засадам права, оскільки не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань, що узгоджується із правовим висновком, викладеним у рішенні ЄСПЛ у справі «Сутяжник проти Росії».

Так, у рішенні у справі "Сутяжник проти Росії" від 23.07.2009 (№ 8269/02) ЄСПЛ зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки.

Оцінюючи доводи захисника про розгляд справи про адміністративне правопорушення у відсутності правовопорушника та його захисника, які своєчасно з`явились до суду для її розгляду, апеляційний суд приймає до уваги наступне.

Щодо зауважень адвоката про те, що 14.03.2023 року вона та ОСОБА_2 завчасно з`явились до суду, проте судовий розгляд відбувся за їх відстуності апеляційний суд зазанчає, що дійсно як вбаєчаться з відповіді ТУ Служби судової охорони у Одеській області, 14.03.2023 ОСОБА_6 та ОСОБА_2 були зареєстровані у журналі відвідувачів Приморського районного суду м. Одеси.

О 14:25 год. 14.03.2023 року ОСОБА_2 прибув до залу №105, який згідно розміщеної у приміщені Приморського районного суду м. Одеси інформації, закріплено за суддею Домусчі Л.В.

О 14:32 год. було оголошено повітряну тривогу і судова охорона попросила відвідувачів покинути приміщення суду. При цьому адвокат Вечерова Є.М. подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Вказані обставини свідчать, що справа була розглянута під час повітряної тривоги, у відсутності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Вечерової Є.М., що свідчить про порушення права особи на участь у судовому засідання, наданні доказів, пояснень, клопотань.

З огляну на зазначене, постанова сулу підлягає скасуванню та ухвалення нового судового рішення.

Права ОСОБА_1 були забезпечені у апеляційному суді, шляхом прийняття апеляційної скарги до розгляду, наданням реальної можливості особистої присутності та участі захисника у суді та реалізації, передбачених законом прав: надання пояснень та доказів, заявлення клопотань та їх вирішення, підтримання вимог апеляційної скарги, які були перевірені апеляційним судом, однак не знайшли свого підтвердження в частині доведеності вини ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого правоворушення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та доведеності наявними у справі доказами вини ОСОБА_1 у правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про дорожній рух» юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні, ухваленому 29.06.2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати, постановив, що будь яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Позиція ОСОБА_1 та його захисника, висловлена в апеляційній скарзі та у судовому засіданні щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законності, обґрунтованості, а викладених у ній висновків матеріалам справи, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд вважає необхідним визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та призначити адміністративне покарання у межах санкції наведеної статті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу адвоката Вечерової Євгенії Миколаївна, яка діє від імені ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати та прийняти нову.

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Ізраїлю, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначити адміністративне покарання у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Ізраїлю, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в дохід держави в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Л.П. Воронцова