Справа № 343/2223/22
Провадження № 33/4808/251/23
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю водія ОСОБА_1 та його захисника Воробця Р.М., розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника Воробця Р.М. на постанову Долинського районного суду від 3.03.2023 року щодо ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 2 КУпАП і накладено штраф 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 (три) роки.

ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 10 грудня 2022 року близько 1:00 год. в м.Долина по вул. Галицького, 34, керуючи транспортним засобом «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проведення такого огляду в медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та будучи протягом року вже притягнутим до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП, вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 ч.2 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Воробець Р.М. оспорює законність й обґрунтованість постанови суду, вважає, що вона є незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з неповним встановленням обставин, необхідних для вирішення справи, недоведеності встановлених обставин, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що судом не було взято до уваги жодних наданих суду доказів з його сторони. Вказує, що ОСОБА_1 не знав про існування постанови Радомишльського районного суду щодо нього, оскільки з жовтня 2022 року проживає у м.Долина, керував транспортним засобом в тверезому стані і тільки після зупинки автомобіля поліцейськими надав тимчасовий талон на право керування транспортним засобом, останні в агресивній формі звинуватили його в перебуванні у стані алкогольного сп`яніння та вимагали в нього пройти огляд на стан сп`яніння. Чи пропонували пройти огляд в медичному закладі не пригадує, наслідки відмови від проходження огляду йому не було роз`яснено. Апелянт зазначає, що протокол складався без його участі, не було ознайомлено з ним, за якою статтею був складений протокол також не повідомлено. Ставить під сумнів відеозапис події, оскільки вважає його не повним, на ньому не відображено роз`яснення йому його прав, не повідомлено про те, що він раніше притягався до відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП, з протоколом його не ознайомлювали. Вказує, що у фабулі протоколу є виправлення в кваліфікації правопорушення, а саме в обов`язковій ознаці правопорушення ст.130 ч.2 КУпАП, де ч.2 є виправлена. В протоколі немає посилання на відеозапис події. Постанова суду на його думку не відповідає вимогам практики ЄСПЛ, національних судів та законодавству України. Просить постанову суду скасувати, провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити.

З`ясувавши обставини справи, проаналізувавши апеляційні доводи та пояснення учасників апеляційного процесу про підтримання апеляції, апеляційний суд прийшов до переконання про задоволення апеляційної скарги.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.

Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.

В діях ОСОБА_1 є окремі ознаки правопорушення, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.

Постанова суду не може залишатися в силі через істотне процесуальне порушення. Суд не звернув увагу, що в протоколі не було вмінено ОСОБА_1 у вину ознаку повторності діяння. Тому у протоколі є виправлення в кваліфікації правопорушення, а саме в частині статті 130 КУпАП, за якою він притягається, що є істотним порушенням КУпАП і вимог р.2 п.6 Інструкції з оформлення адміністративних матеріалів в органах поліції.

Те, що суд у постанові вказав цю кваліфікуючу ознаку, свідчить, що він вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, а це є недопустимим, оскільки суд не є органом обвинувачення. Суд мав повернути справу для усунення цього порушення. Крім того, у справі немає належно завіреної копії постанови, яка вступила в законну силу, про попереднє притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Суд не мав процесуального права проводити судовий процес без даних про вручення ОСОБА_1 копії протоколу про правопорушення. Апелянт заперечив таке вручення, у справі немає документальних підтверджень про вручення йому такої копії або надсилання її поштою. Тому апеляційний суд розцінює це як істотне порушення ОСОБА_1 права на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення, йому не вручено акт звинувачення, що передбачено ст. 254 КУпАП. Таке порушення є процесуальною перешкодою для притягнення її до відповідальності. Суд не має повноважень на вручення такої копії протоколу, оскільки не є стороною обвинувачення. Це може бути виконано лише працівником поліції.

Суд не перевірив і не дав оцінки правомірності зупинки водія ОСОБА_1 , який перевозив сім`ю з 4 дітей від воєнної небезпеки. У справі не має документального підтвердження правомірності такої зупинки водія, що підтверджується відеозаписом події, тому апеляційний суд вимушений погодитись з доводами апелянта про невиправданість й безпідставність такої зупинки транспортного засобу, що є підставою за принципом «плодів зіпсованого дерева» вважати всі наступні дії поліцейських та здобуті у справі дані, в тому числі процедуру огляду водія, неправомірними.

Апеляційний суд не може спростувати доводи апелянта, які підтверджується відеозаписом події про те, що ОСОБА_1 при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було роз`яснено і забезпечено право на допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу того ж правового принципу «плодів зіпсованого дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами.Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу.

Суд не мав процесуального права проводити судовий процес без даних про вручення ОСОБА_1 копії протоколу про правопорушення. Зі слів апелянта працівники поліції не вручали йому копію протоколу, що підтверджується відеозаписом події. Тому апеляційний суд розцінює це як істотне порушення його права на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення, йому не вручено акт звинувачення, що передбачено ст. 254 КУпАП. Таке порушення є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності. Суд не має повноважень на вручення такої копії протоколу, оскільки не є стороною обвинувачення. Це може бути виконано лише працівником поліції.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, як невмотивована й необґрунтована.

За вищенаведених порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.

Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови і закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Воробця Є.М. задовольнити, постанову Долинського районного суду від 3.03.2023 року щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.М. Гриновецький