Справа № 638/2252/23
Провадження № 3/638/1435/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі

головуючої судді Штих Т.В.,

за участі секретаря Зайченка Р.О.,

захисника- адвоката Черновал С.О.,

розглянувши адміністративний матеріал стосовно

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, працюючого за трудовими договорами автомайстром, зареєстрованого та такого, що мешкає за адресою АДРЕСА_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КпАП України,-

установив:

В провадженні Дзержинського районного суду міста Харкова знаходиться вищевказаний адміністративний матеріал.

Так, відповідно до протоколу № 877642 від 13 березня 2023 року ОСОБА_1 23 лютого 2023 року за місцем мешкання вчинив сварку з дружиною, чим вчинив психологічний тиск на неї, після чого дружина вжила кілька пігулок на ґрунті вчиненої сімейної сварки.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вказаному правопорушенні не визнав, та вказав, що 22 лютого 2023 року він у вечірній час повернувся додому та з дружиною у них відбулась розмова з приводу розподілу сімейних обов`язків. Після чого, щоб уникнути сварки, він повернувся на своє робоче місце у гараж і там перебував до ранку, поки йому не потелефонувала дружина і не покликала його додому допомогти їй з дитиною. Після того, як він вранці 23 лютого 2023 року прийшов додому побачив дружину, яка лежала на підлозі у коридорі квартири, одразу викликав швидку. У подальшому дружину госпіталізували. Наразі подружжя не має конфліктів, разом виховують дитину.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 вказала, що причиною вживання ліків стало те, що вона перебувала у післяродовій депресії та не могла відповідати у повному обсязі за свої дії. Наразі вони з чоловіком не мають конфліктів, чоловік їй допомагає у всьому. Вони зробили відповідні висновку. Зазначила, що конфлікт 22 лютого 2023 року стосувався з`ясування розподілу домашніх обов`язків подружжя, та не завдав їх шкоди, а випиті пігулки є помилкою, бо вона вважала себе такою, що не в повному обсязі виконую обов`язки по догляду за дитиною.

В судовому засіданні було досліджено протокол та додані до нього матеріали.

Так суду не вдалося з`ясувати повноту заповнення даних в протоколі. Сам протокол не містить необхідних та повних даних, в частині « склад правопорушення» слова написані скорочено з численними помилками, нерозбірливо.

Із матеріалів вбачається, що особі інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КпАП України. Натомість не зазначено в чому саме був виявлений тиск, тим більше психологічний, не вказано чому саме виникла лайка чи інші обставини, які б свідчили про склад вказаного адміністративного правопорушення. Суду не зрозуміло за яким критерієм кваліфіковані дії правопорушника.

Адміністративний матеріал не прошитий, а скріплений канцелярськими скобами, що є порушенням діловодства.

В довідці на а.с. 2 про результати розгляду матеріалу зазначені неправильні прізвища заявниці та особи, яка притягається до відповідальності.

У рапорті від 23 лютого 2023 року також неправильно зазначені прізвища особи, яка зверталась за допомогою. Всім цим обставинам не надано уточнень чи виправлень.

До матеріалів справи надано копії пояснень, які не посвідчені у належний спосіб.

Не дана жодна правова оцінка заяві ОСОБА_2 від 13 березня 2023 року.

З показань ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення було складено у приміщенні прокуратури, натомість у протоколі взагалі не відображено місце складання протоколу, а зазначено « м. Харків».

Інші графи та розділи протоколу взагалі не заповнені.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості.

Стаття 245 КУпАП передбачає, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статей 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин» і такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення правопорушення та враховуючи, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» і таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п. 53 рішення Суду від 20.09.2012 у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Відповідно до п. 1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 173-2, 221, 268, 277,278, 283 284 КУпАП, суддя, -

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КпАП України - закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду.

Суддя: