Провадження № 33/824/1922/2023 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 квітня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Савченка С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Шевчука Геннадія Михайловича в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Шевченківського районного суду м.Києва від 03 березня 2023 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

мешкає: АДРЕСА_1

не працюючого,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м.Києва від 03 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Відповідно до вказаної постанови 29 жовтня 2022 року о 23 годині 40 хв. ОСОБА_1 на вул.Олени Теліги біля будинку № 31 у м.Києві керував транспортним засобом «Suzuki Vitara», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу поліцейського у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову судді Шевченківського районного суду м.Києва від 03 березня 2023 року захисник Шевчук Г.М.в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на незаконність та необгрунтованість постанови, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Скарга мотивована неврахуванням судом того факту, що однією із підстав огляду водія на стан сп`яніння є не лише наявність у поліцейського достатніх підстав вважати, що він перебуває у стані сп`яніння, а й та обставина, що водій у такому стані керував

- 2 -

транспортним засобом. Водночас, матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинки працівниками поліції, що у свою чергу виключає наявність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Такі висновки викладено у ряді постанов Київського апеляційного суду. Висновок суду про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння після його зупинки поліцією є необгрунтованим, оскільки суперечить змісту відеозапису, яким не підтверджується ні факт керування, ні факт зупинки. Посилання суду в постанові на те, що ОСОБА_1 сидів за кермом автомобіля є порушенням ст.62 Конституції України, де вказано, що обвинувачення не може грунтуватися на припущенннях, а усі сімніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь. Судом не встановлено належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння і дотримання відповідної процедури. Зокрема у протоколі відсутні відомості про свідків відмови від огляду і їх письмові пояснення, а також свідків не відображено на відеозаписі, що є порушенням п.8 Поряду направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами), згідно якого у разі відмови водія від проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я поліцейський у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки відсутність свідків під час відмови від проходження огляду є грубим порушенням порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності. Окрім того, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння, а саме сповільнення мови, виражене тремтіння пальців рук, розширені зіниці, які не реагують на світло, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки у відеозаписах з нагрудних камер поліцейських цього не вбачається, а поведінка ОСОБА_1 була адекватною. Наявне у справі направлення на огляд водія транспортного засобу щодо виявлення стану сп`яніння не доводить факт відмови від такого огляду. Посилання суду на ненадання доказів захистом на спростування обставин викладених у протоколі суперечать змісту ч.2 ст.62 Конституції України, згідно якої ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину чи адміністративного правопорушення та вимогам ст.251 КУпАП щодо обов`язку збирання і подання доказів особами, уповноваженими на складання протоколу. Наявні у справі відеозаписи з нагрудних камер поліцейських теж не є належними доказами, які отримано з порушенням п.5 Інструкції від 11 січня 2019 року № 28/32999.

В суді апеляційної інстанції захисник Шевчук Г.М. апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та скасувати постанову суду як незаконну. Просив розглядати справу у відсутність ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 належним чином повідомлений про розгляд справи, не з`явився, клопотання про відкладення не подавав.

Вислухавши захисника, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову без змін з таких підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також

- 3 -

з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст.130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , який 29 жовтня 2022 року о 23 годині 40 хв. на вул.Олени Теліги 31 у м.Києві керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння,від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на вимогу працівника поліції відмовився.

За таких обставин суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 366847 від 29 жовтня 2022 року, відповідно до якого 29 жовтня 2022 року о 23 годині 40 хв. на вул.Олени Теліги 31 у м.Києві ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Suzuki Vitara», реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільнення мови, виражене тремтіння пальців рук, від проходження

- 4 -

огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, здійснювалася фіксація відмови на камеру 470797;

- на відеозапису із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника Управління патрульної поліції ГУНП в м.Києві, що здійснював 29 жовтня 2022 року оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , де також зафіксована чітка відмова останнього від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі;

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: а саме: розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільнення мови, виражене тремтіння пальців рук, виявлені працівниками поліції 29 жовтня 2022 року у ОСОБА_1 урозумінні п.2, 3, 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_1 .

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, грунтується на наявних у провадженні доказах, наданих посадовою особою, яка склала протокол.

Доводи апеляційної скарги про те, що:

- однією із підстав огляду водія на стан сп`яніння є не лише наявність у поліцейського достатніх підстав вважати, що він перебуває у стані сп`яніння, а й та обставина, що водій у такому стані керував транспортним засобом;

- матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинки працівниками поліції, що у свою чергу виключає наявність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП;

- висновок суду про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння після його зупинки поліцією є необгрунтованим, оскільки суперечить змісту відеозапису, яким не підтверджується ні факт керування, ні факт зупинки,

апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані.

По-перше, факт керування ОСОБА_1 автомобілем «Suzuki Vitara» реєстраційний номер НОМЕР_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 366847 від 29 жовтня 2022 року, який згідно ст.251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення і з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 , керуючи

- 5 -

автомобілем о 23 годині 40 хв., тобто під час комендантської години, був зупинений поліцейським для перевірки документів і під час спілкування з водієм було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння і запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння.

Вказаний доказ ОСОБА_1 не спростований.

По-друге, з доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису із відеореєстратора поліцейського, який починається з моменту виходу працівника поліції із службового автомобіля і підходу до автомобіля «Suzuki Vitara» реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачається, що автомобіль «Suzuki Vitara» зупинився попереду автомобіля поліції на смузі, призначеній для руху громадського транспорту, з увімкненою аварійною сигналізацією. За кермом автомобіля перебуває ОСОБА_1 , поряд на пасажирському сидінні перебуває інший чоловік. На питання поліцейського чому здійснюється рух під час комендантської години, ОСОБА_1 відповів, що він їде до Голосіївського військомату м.Києва, де проходить службу, має пароль, однак перепустки не має, після чого поліцейський попросив надати військовий квиток. Після встановлення особи ОСОБА_1 та перевірки по базі поліції встановлено, що у останнього у 2018 році було виявлено ніж, три димові шашки і вибуховий пакет. При огляді автомобіля поліцією було виявлено ніж. Під час розмови працівників поліції з ОСОБА_1 і пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, останній вів себе як водій автомобіля і саме як водій автомобіля надав своє водійське посвідчення і відмовився пройти огляд. При цьому, під час спілкування з поліцейськими, яке було тривалим, ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним автомобілем і як наслідок безпідставність вимог про його огляд, як і не вказував, що автомобілем керувала інша особа та не називав її.

По-третє, заперечуючи проти викладених у протоколі та відеозаписі обставин, ОСОБА_1 не надав суду доказів, що він не керував автомобілем, зокрема, що автомобілем керувала інша особа, або що він опинився за кермом свого автомобіля випадково.

За таких обставин, які встановлені судом, посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 керував автомобілем є припущенням та суперечить приписам ст.62 Конституції України, де вказано, що обвинувачення не може грунтуватися на припущенннях, а усі сімніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані.

Докази, надані особою, яка складала протокол, переконливо доводять, що за ОСОБА_1 керував автомобілем у якості водія.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис не є належним доказом, бо працівниками поліції порушено процедуру застосування відеореєстраторів, оскільки не проводилась безперервна відеофіксація обставин виявленого правопорушення, що суперечить Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, згідно п.5 розділу II якої, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, апеляційний суд відхиляє як непобгрунтовані.

До матеріалів справи додано відеозапис на якому відображені події щодо первірки автомобіля марки «Suzuki Vitara» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 , йогоповедінки та відмови від проходження огляду, чого цілком достатньо для прийняття рішення.

Частина 2 ст.266 КУпАП покладає на поліцейського обов`язок застосовувати технічні засоби відеозапису саме під час проведення огляду, а не під час вчинення інших дій.

Ні Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року, ні Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані

- 6 -

не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року не містять приписів про обов`язкове долучення до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення повного відео з моменту зупинки.

Так згідно п.15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 рокудо протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Аналогічні положення містить Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, згідно п.1 розділу ІІ якої протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Поліцейським долучено до протоколу необхідні фрагменти відеофайлів, а саме пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд у медзакладі та підстави його проходження, а також відмову останнього від такого огляду, які підтверджуєть факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

При цьому посилання захисника на непроведення поліцейським безперервної відеофіксації обставин виявленого правопорушення є лише здогадами захисника, які не підтверджені належними доказами, зокрема матеріалами службової перевірки тощо.Приєднання фрагменту відеозапису, який підтверджує викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння ніяким чином не свідчить про відсутність безперервної відеофіксації, а лише свідчить про приєднання фрагменту такої відеофіксації.

Доводи апеляційної скарги про недотримання процедури огляду, оскільки у протоколі відсутні відомості про свідків відмови від огляду і їх письмові пояснення, а також свідків не відображено на відеозаписі, що є порушенням п.8 Поряду направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами), згідно якого відмова водія від проведення огляду на стан сп`яніння має відбуватися у присутності двох свідків, про що зазначається у протоколі, який за відсутності свідків не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, не грунтуються на законі.

Законом України № 1231-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», який набрав чинності 17 березня 2021 року, до ч.2 ст.266 КУпАП, яка врегульовувала процедуру огляду водія на стан алкогольного сп`янінні на місці, внесено зміни. Зокрема, якщо в попередній редакції присутність двох свідків під час огляду була обов`язковою, то в нинішній редакції ч.2 ст.266 КУпАП достатньо відеозапису, і лише в разі неможливості застосування відеозапису огляд проводиться у присутності двох свідків.

В даній справі до протоколу про адмністративне правопорушення додані докази у вигляді файлів відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції, які проводили оформлення протоколу про адміністративне правопорушення. Вказані відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушеннясвідчать про дотримання працівниками поліції в повному

- 7 -

обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та вимог ст.266 КУпАП. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КупАП.

Наведені захисником положення п.8 Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103, яке вказує на необхідність складання протоколу щодо огляду на стан сп`яніння або відмови від проходження такого огляду у присутності двох свідків по-перше, були прийняті виключно на підставі відповідної редакції ч.2 ст.266 КУпАП, яка вказувала на обов`язкову присутність двох свідків під час огляду.

По-друге, дана норма була змінена Законом України № 1231-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», а відтак у випадку суперечності між законом і підзаконним нормативним актом застосовується нормативний акт, який має вищу юридичну силу і яким в даному випадку є закон - ч.2 ст.266 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про невстановлення судом належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, а вказані у протоколі ознаки наркотичного сп`яніння, а саме сповільнення мови, виражене тремтіння пальців рук, розширені зіниці, які не реагують на світло, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки у відеозаписах з нагрудних камер поліцейських цього не вбачається, необгрунтовані та спростовуються відеозаписом.

Зокрема із доданого особою, яка складала протокол, відеозапису, чітко вбачається, що при початковому спілкуванні працівника поліції із ОСОБА_1 , коли той перебував за кермом автомобіля, у ОСОБА_1 розширені зіниці очей, це є очевидним і що стало підставою для його огляду.

В подальшому із відеозапису чітко вбачається, що працівником поліції ця обставина щодо розширених зіниць ОСОБА_1 , які не реагують на світло, перевірялася і була встановлена шляхом направлення технічного пристрою із променем в очі (час запису 23:52:30). Після чого працівник поліції пояснив ОСОБА_1 , що у нього дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, і таке є наслідком вживання наркотичних речовин та запитав які наркотичні засоби ОСОБА_1 вживав, на що останній вказав, що траву близько року тому. Полійцейський запропонував пройти огляд у медичній установі, при цьому детально роз`яснивши як наслідки огляду у випадку виявлення стану сп`яніння, так і чітко вказав про наслідки відмови від такого огляду, на що ОСОБА_1 мотивуючи тим, що йому потрібно їхати до військомату відмовився (час запису 23:54:20-23:55:20).

Відхиляючи вказані доводи апеляційної скарги, суд враховує, що на вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу і або пройти огляд у медичній установі. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходженя огляду на стан сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявне у справі направлення на огляд водія транспортного засобу щодо виявлення стану сп`яніння не доводить факт відмови від такого огляду некоректні, оскільки дане направлення доводить не факт відмови, як помилково вважає захисник, а факт виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, що є підставою для проведеня огляду.

Доводи скарги щодо помилковості посилань суду на ненадання доказів захистом на спростування обставин викладених у протоколі, що на думку захисту суперечить змісту ч.2 ст.62 Конституції України, згідно якої ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуавтість у вчиненні злочину чи адміністративного правопорушення не спростовують висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130

- 8 -

КУпАП.

Відхиляючи дані доводи, апеляційний суд звертає увагу, що згідно положень ст.251 КУпАП обов`язок збирання і подання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу.

В даній справі такі докази надано, і їх неналежність чи невідповідність вимогам закону ОСОБА_1 не спростовано.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення парвопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винності ОСОБА_1 одержані законнним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративногоправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обгрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000

- 9 -

неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, постанова судді Шевченківського районного суду м.Києва від 03 березня 2023 рокує законною та обгрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Шевчука Геннадія Михайловича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Києва від 03 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на ньогостягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.І.Савченко