Справа № 708/400/23
Номер провадження № 3/708/294/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року

Суддя Чигиринського районного суду Черкаської області Івахненко О.Г. розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 2 Черкаського районного управління поліції ГУ НП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 228268 від 28.03.2023 року ОСОБА_1 28 березня 2023 року близько 18 год. 22 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі своєю дружиною ОСОБА_2 , з якою разом не проживають, але мають спільних дітей, під час якої виражалася нецензурною лайкою на її адресу, чим вчинив насильство в сім`ї та порушив вимоги п. 14 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про домашнє насильство".

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненому не визнав, пояснивши, що дружина покинула його і дітей та поїхала на заробітки в м. Київ. У село вона приїжджає рідко, щоб навідати дітей. Того дня у нього в будинку були в гостях куми і колишня дружина. Під час розмови з кумом він висловлювався нецензурною лайкою, а ОСОБА_2 була поряд і подумала, що ці слова адресовані їй, після чого зняла з ноги тапок та двічі вдарила ним його по обличчю та ногою в живіт, викликала поліцію. Коли приїхав патрульний екіпаж, то він пояснив, що саме він в цій ситуації потерпілий і що хоче написати на дружину заяву за нанесення тілесних ушкоджень. В свою чергу, ОСОБА_2 теж написала на нього заяву з метою уникнення відповідальності. Тому він не вбачає в своїх діях нічого незаконного і не ввважає себе винним в даній ситуації, про що говорив і працівникам поліції.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суддя приходить до таких висновків.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

А згідно зі ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення повинен містити встановлені докази провини правопорушника в даному адміністративному правопорушенні, які повинні бути зафіксовані належним чином іншими матеріалами справи.

Ці відомості потрібні суду для всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, правильної кваліфікації правопорушення та винесення постанови по справі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 228268 від 28.03.2023 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст.173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї.

Так, диспозиція ст. 173-2 КпАП передбачає адміністративну відповідальність, крім іншого, за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Характерною ознакою адміністративного правопорушення, визначеного ст. 173-2 КУпАП, є настання наслідків у вигляді шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої особи.

А згідно п. 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто, для кваліфікації дій правопорушника за ст.173-2 КУпАП необхідно не тільки відповідні дії, а ще і наслідки, зазначені п. 14 ч.1 ст.1 вищевказаного Закону.

З досліджених матеріалів справи та пояснень, наданих у судовому засіданні, встановлено, що ОСОБА_1 під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення по ч. 2 ст. 173-2 КУпАП заперечував факт вчинення насильства і вину у скоєному не визнавав, зазначаючи, що саме він є потерпілим, оскільки ОСОБА_2 кілька разів нанесла йому тілесні ушкодження.

При цьому інші належні та допустимі докази на підтвердження чи спростування вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення в матеріалах справи відсутні, свідки правопорушення теж не зазначені.

Як передбачено ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 251 КупАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Виходячи з цього, при розгляді справи суд не знайшов підтвердження той факт, що ОСОБА_1 вчинив насильство в сім`ї відносно своєї дружини, а згідно зі ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до висновків, які викладені у Рішенні Європейськогосуду з прав людини у справі "Кобець проти України" від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом"; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів.

Отже, враховуючи вищевикладене та з огляду на положення КУпАП щодо доказування, об`єктивні докази, які б достеменно та "поза розумним сумнівом" свідчили про вчинене ОСОБА_1 порушення ст.173-2 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, беручи до уваги надані до протоколу матеріали, вважаю, що суд, керуючись ст. 62 Конституції України, має всі сумніви щодо доведеності провини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення та тлумачить обставини справи на його користь.

Відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що провадження по справі слід закрити, оскільки в діях ОСОБА_1 не встановлений склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст.173-2 КУпАП України, вчинення ним правопорушення не доведено належними та допустимими доказами, а всі суперечності трактуються на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст.173-2, 247, 284 КпАП України,

УХВАЛИЛА:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП закрити зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.Г. Івахненко