Справа № 462/7394/22 Провадження № 3/450/705/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Мельничук І.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №362748 від 17.12.2022 р. ОСОБА_1 ставиться в провину те, що останній 17.12.2022 року о 18 год. 30 хв. у м. Львові, вул. Городоцька, 32, керував транспортним засобом VOLKSWAGEN TANSPORTER д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився із використанням приладу Drager Alcotesr ARNE-0191, тест № 1511, який показав вміст алкоголю в крові 1,33 проміле, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду захисник ОСОБА_1 адвокат Зубашевський Н. П. подав клопотання по закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Вважає, що вина ОСОБА_1 не доведена зібраними доказами в справі, оскільки останній транспортним засобом в стані алкогольного останній не керував. Працівника поліції у наданих суду доказах не зафіксовано рух транспортного засобу, та зокрема факту керування таким ОСОБА_1 , а докази надані суду протилежного не доводять. Відтак, просить провадження у справі справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення в межах наявних доказів, з`ясувавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року (надалі Інструкція), ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння) та оформлення результатів такого огляду.

Відповідно до п.6 Розділу I Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерськогоакушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому, відповідно до п.7 Розділу I Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я). Таким чином підставами для проведення огляду водія на стан алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння у закладі охорони здоров`я є лише відмова останнього від огляду працівником поліції із використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.

Судом встановлено, що в матеріалах справи, як із відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, не міститься підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається що ОСОБА_1 не був у автомобілі та на момент приїзду працівників поліції, автомобіль перебував у нерухомому стані (припаркований). Про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, таким було зазначено також у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності».

Таким чином матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема долученим відеозаписом, не доведено керування ОСОБА_1 транспортним засобом зокрема технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі.

З наданої копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 453237 від 17.12.2022 року відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, вбачається, що 17.12.2022 року о 18 год. 00 хв. у м. Львів, вул. Городоцька, 140, сталась ДТП за участі транспортних засобів під керуванням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . З наданої копії протоколу встановлено, що ОСОБА_1 не був учасником вказаної у протоколі ДТП, окрім того місце настання ДТП і місце події адміністративного правопорушення, яке ставить у провину ОСОБА_1 не співпадають, що дає підстави суду для критичної оцінки вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки такий не може бути належним доказом винуватості ОСОБА_1 у правопорушення, яке ставиться йому у провину.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості. Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського Суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке ставиться у провину ОСОБА_1 становить: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З досліджених судом матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та не відмовився від проходження огляд на стан алкогольного сп`яніння, таким чином встановлено, що він не здійснював керування автомобілем, а також не передав керування транспортним засобом особі, яка перебувала в стані такого сп`яніння, а протилежне не знайшло свого підтвердження жодними доказами, які долучені до матеріалів справи особами, які складали протокол про адміністративне правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 362748 від 17.12.2022 не є доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Отже, у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладе справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст..ст7 ,247 ,251, 256, 266, 283,284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

справу про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

СуддяІ. І. Мельничук