Справа № 720/995/23
Провадження № 3/720/464/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , за ст. 122 ч.5 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності у зв`язку із тим, що 28 березня 2023 року близько 10 години 38 хвилин по вул. Центральній, 102-А в м. Новоселиця Чернівецької області керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи з прилеглої території (двору) та повертаючи ліворуч, не надав перевагу в русі службового автомобіля марки «Шкода», Національної поліції України, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку, змусивши останнього різко гальмувати та змінити напрямок руху, внаслідок чого створив аварійну ситуацію, чим порушив вимоги п.п. 2,3(д), 10.2 ПДР України.

Його дії кваліфіковані за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснивздійснюючи виїзд не створював нікому аварійної обстановки. Перед вказаним маневром переконався в безпечності своїх дій та як тільки побачив службовий автомобіль працівників поліції, одразу ж зупинився.Також зазначив, що йому заважав припаркований поруч автомобіль, тому він пізно побачив проїзжаючий службовий автомобіль.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі слід закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 5 КУпАП з наступних підстав.

Так, згідно положень ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.

За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 122 ч.5 КУпАП відповідальність особи настає у разі допущення порушень, передбачених частинами першою четвертої цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян, а згідно ст. 9 КУпАП обов`язковою умовою скоєння адміністративного правопорушення є наявність вини з боку порушника.

Таким чином, допустимими та належними доказами у справі має бути підтверджено сам факт створення аварійної обстановки.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 098676 від 28 березня 2023 року відносно ОСОБА_1 був складений у зв`язку із тим, що він керуючи автомобілем марки марки «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи з прилеглої території (двору) та повертаючи ліворуч, не надав перевагу в русі службового автомобіля марки «Шкода», Національної поліції України, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку, змусивши останнього різко гальмувати та змінювати напрямок руху, внаслідок чого створив аварійну ситуацію.

Однак, вищенаведений доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.5 КУпАП не можна вважати достатнім та допустимим виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновок викладений у протоколі про адміністративне правопорушення про створення ОСОБА_1 аварійної обстановки ґрунтується його поясненнями, які написані не власноручно, від яких він відмовився під час судового розгляду та не підтверджуються іншими доказами.

В наявного у справі відеозапису з камери службового автомобіля поліцейських слідує, що ОСОБА_1 по вул. Центральній, 102-А в м. Новоселиця Чернівецької області керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи з прилеглої території (двору) та повертаючи ліворуч, побачивши службовий автомобіль марки «Шкода», Національної поліції України, державний номерний знак НОМЕР_2 , відразу зупинив свій автомобіль та надав перевагу у русі службовому автомобілю поліції.

За вказаних обставин, висновок поліцейського про порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 2,3(д), 10.2 ПДР України є передчасним, а той факт що водій поліцейського автомобіля також зупинив свій автомобіль не свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.

Таким чином, особою, якою складено протокол про адміністративне правопорушення не спростовано твердження ОСОБА_1 , а вказаний висновок у протоколі зроблений на припущеннях, що є неприпустимим та свідчить про безпідставність складеного протоколу.

За наведених обставин, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаним допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Згідно ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приймаючи до уваги, що сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 слід тлумачити на його користь та в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують створення ним аварійної обстановки, вважаю, що викладені у протоколі обставини не знайшли свого підтвердження, а тому вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 122 ч. 5 КУпАП не доведена, у зв`язку із чим провадження по справі слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 9, 122 ч. 5, 247 п.1, 284 ч. 1 п. 3 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122 ч. 5 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Ляху Г.О.