Справа № 496/1568/23
Провадження № 3/496/1569/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , громадянка України, не працююча, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

-за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу серії ААД 164250 від 26.02.2023 року встановлено, що 26.02.2023 року о 17:20 годині в м. Біляївка по вул. Миру, гр. ОСОБА_1 керувала а/м ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законному порядку проводився із застосуванням приладу Драгер під відеозаписом на бодікамеру, результат тесту №1785 2,42 %. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 2.9 а ПДР України, відповідальність за дане правопорушення передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у скоєному визнала та її були роз`ясненні права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КпАП України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення доказана матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД 164250 від 26.02.2023 р., чеком до пристрою «Драгер», з показником вмісту алкоголю 2,42 % проміле та відеозаписом.

Відповідно до п. 28 ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч.3 ст.121, ч.4 ст.122, ст. 122, ч.3 ст.123, статтями 124 і 130 КУпАП. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не отримувала права керування транспортними засобами.

Таким чином, при накладенні адміністративного стягнення, керуючись ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважає, за необхідне застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 23, 24, 30, 33, 40-1, 130, 221, 283, 284 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винною у скоєні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України та застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В.М. Буран