СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 3/759/2305/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2023 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Косик Л.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2022 року о 22 годині 30 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 , по проспекту Перемоги, 63 в м. Києві, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: блідість шкірних покривів обличчя, тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився, чим порушив п. 2,5 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав, та пояснив, що 02 жовтня 2022 року о 22 годині 30 хвилин він не керував автомобілем марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 , по проспекту Перемоги, 63 в м. Києві, авто було припарковане, до нього підійшли працівники патрульної поліції та в ході спілкування висловили підозру, що він, ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння та запропонували йому їхати до медичного закладу для проходження медичного огляду. Зазначив, що відмовився, їхати до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння оскільки вже був пізній час, мала початись комендантська година та він поспішав додому. Зазначає, що після розмови зі своїм адвокатом, останній переконав його пройти огляд на стан сп`яніння, тому він самостійно поїхав до медичного закладу «Соціотерапія» та пройшов огляд у лікаря - нарколога. Надав суду висновок КМНКЛ «Соціотерапія» №005518 від 02 жовтня 2022 року, з якого вбачається, що в ОСОБА_1 не перебував в стані сп`яніння (тверезий).

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Кіщак Д.С. просив закрити відносно ОСОБА_1 справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на ті обставини, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів керування транспортним засобом 02 жовтня 2022 року о 22 годині 30 хвилин ОСОБА_1 . Зазначив, що ОСОБА_1 чекав свою дівчину та автомобілем не керував, поліцейські не роз`яснили останньому права, у тому числі давати пояснення, користуватися правовою допомогою захисника, звинуватили нібито у перебуванні в стані наркотичного сп`яніння за відсутності для того візуальних ознак, не відреагували на прохання пройти огляд на місці, не роз`яснили, яким чином йому діяти під час комендантської години, здійснювали психологічних тиск, чим спровокувати відмовитись їхати з ними в невідомому напрямку та схилили до відмови від проходження огляду у лікаря нарколога. Крім того, зазначив, що відеозаписи портативного реєстратора поліцейського не відповідають вимогам Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів), затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 100 від 03.03.2016, згідно з якою після активізації нагрудної камери все спілкування повинно бути записане безперервно, у тому числі факт керування транспортним засобом. При цьому після складання протоколу ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не відсторонили. Після спілкування з захисником ОСОБА_1 був згоден пройти огляд, але поліцейські йому у цьому відмовили та він самостійно пройшов огляд у лікаря нарколога, який підтвердив, що він не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій. Крім того, посилається на те, що ОСОБА_1 є водієм-волонтером, має сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду та відносно ОСОБА_1 інших протоколів про адміністративні правопорушення не складалося.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом проаналізовані докази, які містяться в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 372682 від 02.10.2022 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій від 02.10.2022 року та відеозапис, який міститься на компакт-диску.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він 02.10.2022 року о 22 год. 40 хв., не керував автомобілем не знайшло свого підтвердження в ході розгляду даної справи, натомість повністю спростовується відеозаписом даної події, згідно якого автомобіль марки «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1 стоїть на проїзній частині з ввімкненим аварійним сигналом та габаритними вогнями, крім того, на відеозаписі ОСОБА_1 спілкуючись з працівниками патрульної поліції жодного разу не заперечив факт керування автомобілем.

Дані відеозаписів з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, повністю підтверджують обставини, викладені у протоколі.

Дані докази узгоджуються між собою, є логічними, послідовними, а тому суддя визнає їх належними, допустимими, достатніми та кладе в основу даної постанови.

Крім того, суд не бере до уваги висновок КНП «КМНКЛ «Соціотерапія»№005518 від 02 жовтня 2022 року, оскільки водієві не ставиться у вину керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, а ставиться в вину порушення п. 2.5 ПДР, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відмову водія від проходження огляду зафіксовано на відеозаписі долученому до протоколу.

Крім того, згідно з п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У відповідності з вимогами ч.4 ст.266 КУпАП, п.7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, п.9 розділу ІІ Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського, який з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився їхати до закладу охорони здоров`я у супроводі працівників поліції, самостійно звернувся до нього, а іншого встановленого законом порядку огляду не передбачено, вказаний огляд згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП є недійсним. Також ОСОБА_1 не навів переконливих доводів, що йому перешкодило проїхати до закладу охорони здоров`я в супроводі поліцейських.

При цьому слід погодитися з доводами захисника про те, що фактично ОСОБА_1 від керування транспортним засобом відсторонений не був. Разом з тим, незастосування працівниками поліції вказаного заходу забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 266 КУпАП, не спростовує наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

На доводи захисника щодо не роз`яснення прав ОСОБА_1 слід зазначити, що протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Щодо доводів захисника щодо відсутності безперервного відеозапису поліцейських з його підзахисним слід зазначити, що згідно з п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Разом з тим відсутність у справі носія, на якому б було зафіксовано безперервне спілкування з поліцейськими з моменту зупинки транспортного засобу і до закінчення оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням його тривалості, не дає підстав для визнання його недопустимим доказом.

Наявного в справі запису, з урахуванням його тривалості, на переконання суду, цілком достатньо для того, щоб пересвідчитись у вчиненні ОСОБА_1 дій з метою ухилення від огляду на стан сп`яніння.

Суд не бере до уваги пояснення ОСОБА_1 , який заперечив свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення. Факт відмови останнього від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я підтверджується відеозаписом, яким зафіксовано, що він пояснює необхідністю їхати додому через комендантську годину. Однак така причина не може бути підставою для відмови від огляду і не є непереборною силою.

Посилання захисника на докази: сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду ОСОБА_1 , довідку про те, що ОСОБА_1 до подій 02.10.2022 та після вказаних подій не порушував ПДР, а також пропозицію КНП «Ширяївська центральна районна лікарня» Ширяївської селищної ради, що ОСОБА_1 є водієм-волонтером є матеріалами, що позитивно характеризують особу ОСОБА_1 , але висновків суду про винуватість останнього не спростовують та не можуть бути визнані підставою закриття провадження у адміністративній справі.

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та всі встановлені обставини, що мають значення для вирішення справи, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно.

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, яке є умисним, грубим і суспільно небезпечним, особу правопорушника, суддя вважає за необхідне ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення в межах ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, 252, 283-285, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 грн. 80 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її ухвалення до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя: Л.Г. Косик