Справа № 355/499/23
Провадження № 3/355/315/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року

Суддя Баришівського районного суду Київської області Червонописький В.С., розглянувши адміністративну справу, що надійшла з Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області ДПП НП України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 454704 від 26.03.2023 вбачається, що 26.03.2023 о 04:52 на автодорозі М-03 Київ-Харків 76й км. водій ОСОБА_1 керував ТЗ «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням спеціального технічного приладу ALCOTEST DRAGER 6820ж Результат: 0,68 проміле, тест №2030, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в протоколі, не визнав, та пояснив, що 26.03.2023 він разом з ОСОБА_2 їхав по автодорозі М-03, при цьому за кермом був саме ОСОБА_2 .. Автомобіль зламався, не заводився і вони зупинились дійсно приблизно на 76км автодороги М-03 і стояли близько години, чекали щоб хтось їх взяв на буксир. Під`їхали працівники поліції, поцікавились що сталося і запитали хто власник автомобіля. ОСОБА_1 сказав, що він є власником, і після пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння повідомив, що він не був за кермом, а їхав як пасажир. Однак працівники поліції не звернули на це увагу і наполягли пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння саме йому. Він не став сперечатись, пройшов його, драгер показав позитивний результат, на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. Після цього працівники поліції допомогли йому прибрати автомобіль з острівка безпеки та поїхали, він залишився чекати на допомогу. Вважає, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Адвокат Чередніченко Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала до суду письмові клопотання про закриття провадження по справі. Зазначає, що в матеріалах справи відсутній факт та докази причин зупинки транспортного засобу від керуванням ОСОБА_3 , відсутні докази факту керування транспортним засобом, порушена процедура огляду на стан сп`яніння, також невідповідність зазначеного у протоколі часу керування транспортного засобу, часу складання протоколу та представлених до суду записів з нагрудних боді-камер поліцейських. Вказані обставини, на її думку не можу бути належними доказами ставлять під сумнів факт вчинення та доведення вини ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні допитано ОСОБА_2 як свідка, який повідомив судді, що дійсно рано вранці 26.03.2023 він разом з ОСОБА_1 їхали по трасі М-03 Київ Харків. За кермом був він, а не останній. Автомобіль обламався, вони тоді прийшли до висновку, що це був генератор і вони стали на острівку безпеки біля арки на поворозі в м. Березань ввімкнувши сигнали аварійної зупинки. Через якийсь час, до них під`їхали працівники поліції, запитали яка причина зупинки. Почувши пояснення запитали хто власник авто. Коли ОСОБА_1 повідомив, що він, запропонували останньому пройти огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння. Він повідомив, що автомобілем сьогодні не керував, а за кермом був його родич ОСОБА_2 , однак вони все рівно запропонували саме йому пройти огляд. Подробиць щодо продуття і результатів він не бачив, однак після складення протоколу, працівники поліції допомогли від штовхали автомобіль у сторону і поїхали. Пізніше за ними приїхали знайомі та на тросі відтягнули авто на СТО.

Судом досліджено наступні матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №454704 від 26.03.2023, роздруківку приладу Драгер від 26.03.2023 (04:55 година) з результатом 0,68% проміле, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, довідки, свідоцтво на повірку АLCOTEST DRAGER 6820, DVD-диск за записами нагрудних боді-камер поліцейських.

Відповідно до п. 27 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. При цьому керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Тобто, процес доказування має бути спрямований на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у етапі сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

У нещодавній постанові Верховного Суду від 20.02.2019 №К/9901/21130/18 (справа №404/4467/16-а) йдеться, зокрема, про таке: «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Слід зазначити, що дії ОСОБА_1 не відповідають визначенню поняття «керував транспортним засобом», адже він не керував транспортним засобом на момент пред`явлення йому підозри працівниками поліції. Матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджувати такі дії останнього.

З досліджених судом відеозаписів нагрудних боді-камер 475281, 475244 відсутні докази керування саме ОСОБА_1 автомобілю Шевроле АВЕО д.н.з. НОМЕР_1 . Відеозаписи починаються не з початку, що не дає суду можливості перевірити чи спростувати пояснення самого ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , які стверджують, що автомобіль не рухався, коли до нього під`їхали працівники поліції, а також те, що за кермом був ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 .

Керування транспортним засобом слід розуміти, як момент, коли транспортний засіб почав рухатися унаслідок запуску двигуна.

Тому є підстави вважати, що даний протокол є сфабрикованим і не відповідає дійсності.

Відповідно до ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина друга статті 251 КУпАП).

Також судами вищих інстанцій неодноразово зверталася увага на те, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, тому як і у кримінальному провадженні суд у справах про адміністративні правопорушення повинен бути неупередженим і безстороннім, а відтак не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, а судовий розгляд повинен провадитися виключно в межах обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Недотримання таких засад означатиме неминуче перебирання судом на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що в свою чергу є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України», заява №16347/02, заява №926/08, стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», постанови Київського апеляційного суду від 24.12.2019 у справі №761/26744/19, від 23.09.2019 у справі №753/9705/19 та інші, які є остаточними в подібній категорії справ).

Нормою ст.266 КпАП України передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Крім того, п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції /затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, ІІ розділом Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції /затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року/, передбачено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Із метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до абзацу п`ятого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух», підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, у стані алкогольного сп`яніння. За вимогами пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані, зокрема, алкогольного сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження в встановленому порядку огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019 у справі №204/2352/16-а).

Проте ніяких інших доказів про те, що ОСОБА_1 дійсно здійснював рух на т/з, тобто керував автомобілем, зокрема і відеозапису із нагрудних боді-камер поліцейських суду не надано.

За правилами кодексу України про адміністративні правопорушення, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином суд вважає, що в ході судового розгляду справи доказів доведеності вини ОСОБА_1 в тому, що він 26.03.2023 о 04:52 на автодорозі М-03 Київ-Харків 76й км. водій ОСОБА_1 керував ТЗ «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, суду не надано.

Наведені протиріччя та неузгодженість у своїй сукупності не дають суду підстав для висновку про винуватість ОСОБА_1 поза розумних сумнівів.

Судом також не ставляться під сумнів пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскільки з відео-запису наданих суду вбачається, що дійсно, після складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 сідає за кермо свого автомобіля, а працівники поліції штовхаючи не заведений, тобто несправний автомобіль, прибираючи його з проїжджої частини траси в більше безпечне місце.

Ґрунтуючись на нормах статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене та керуючись ст. 130, ст.ст. 247, 284 КУпАП, суддя, -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.ЧЕРВОНОПИСЬКИЙ