Справа № 216/1874/23
провадження 3/216/1318/23
ПОСТАНОВА

іменем України

20 квітня 2023 року м. Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Цимбалістенко О.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка не працює, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

22 лютого 2023 року ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання ухилялась від виконання батьківських обов`язків щодо стану здоров`я дитини, а саме відмовилася від діагностичного пошуку для подальшого лікування дитини, яка перебуває у важкому стані, що може призвести до тяжких наслідків, а саме смерті малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушила ст. 150 СК України, вчинила правопорушення передбачене ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, останню про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку повідомлено належним чином, від якої до суду надійшли письмові пояснення про розгляд справи без її участі та закриття провадження у справі.

В письмових пояснень ОСОБА_1 провину у скоєному правопорушенні не визнає, обставини викладені в протоколі заперечує, оскільки на той час вона знаходилась у місті Кривий Ріг в інфекційній лікарні з молодшим сином, ІНФОРМАЦІЯ_4 , а її матір знаходилась у лікарні м. Дніпро зі старшим сином, ІНФОРМАЦІЯ_2 , без направлення лікаря. В ніч з 14 на 15 лютого 2023 року, молодший син помер в лікарні, у зв`язку з чим її матір зі старшим сином відпустили з лікарні на поховання. Після поховання, старшого сина на лікування не повернули, оскільки він став краще себе почувати, а лікування продовжили за місцем проживання.

Просила допитати в якості свідка матір ОСОБА_3 , оскільки саме вона перебувала на лікуванні зі старшим сином у м. Дніпро.

Суд розглядає справу за відсутності особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, що відповідає положенням ст. 268 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною першою статті 184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Стаття 184 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до конкретних норм, що встановлюють обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, порушення вимог яких має бути у причинному зв`язку з їх наслідками.

Як слідує зі змісту ч.ч. 1-7 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх.

Об`єктивна сторона за ч. 1 ст. 184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей, незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей являє собою бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 07.03.2019 року Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_1 , батьком дитини ОСОБА_4 .

Вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 832877 від 20.03.2023, який складений та підписаний компетентною посадовою особою, в якому висвітлено місце, час та суть адміністративного правопорушення, даний протокол відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- листом служби у справах дітей виконкому районної у місті Кривому Розі ради від 22.02.2023 до Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, в якому висловлена необхідність вжиття заходів з метою збереження життя та здоров`я малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки дитина неодноразово перебувала на станціонарному лікуванні з непідтвердженим діагнозом, при цьому матір дитини ОСОБА_1 та батько дитини, який перебуває на військові службі, категорично відмовляються від обстеження та лікування дитини, при цьому молодша дитина ОСОБА_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебувала у реанімаційному відділенні КНП «Криворізька інфекційна лікарня № 1» Криворізької міської ради з попереднім діагнозом: запалення легень та 14.02.2023 дитина померла;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 20.03.2023, відповідно до змісту яких остання 13.03.2023 близько 20-00 год. забрала свого сина з лікарні з причин відсутності фінансів на проживання, вказала, що відмовилась від аналізів в лабораторії лікарні та продовжувати лікування дитини відмовилась у зв`язку з задовільним станом дитини;

- повідомленнями медичного директора з надання допомоги дитячому населенню Комунального підприємства «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» Дніпропетровської обласної ради від 27.01.2023 та 14.02.2023 щодо важкого стану здоров`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який потребує проведення розширеного діагностичного пошуку, також з повідомлень вбачається, що дитина була госпіталізована 23.11.2022, 21.01.2023 та 12.02.2023 о 21.33 в супроводі ОСОБА_3 (баби дитини), матір дитини від діагностичних маніпуляцій відмовилася;

- заява ОСОБА_1 медичному закладу від 31.01.2023 з відмовою на проведення діагностичного пошуку та уточнення діагнозу у її дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд звертає увагу, що в письмових поясненнях від 20.03.2023 ОСОБА_1 посилалась, окрім іншого, як на причину відмови від лікування на відсутність коштів, між тим в письмових поясненнях від 19.04.2023 вона зазначила, що стан дитини був задовільним, саме тому вона вирішила не продовжувати лікування в медичному закладі, який залишила її дитина, що також підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , яка є бабою дитини.

Зокрема свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона з донькою ОСОБА_1 та її дітьми проживають разом, батько дітей на військовій службі. Лікували старшого сина в м. Кривому Розі, рекомендували звернутись до м. Дніпра, в цей час менший син захворів та помер. Вона з онуком залишила медичний заклад в м. Дніпро та поїхала на поховання молодшого онука в м. Кривий Ріг. Вона оцінила, що стан дитини не критичний, хоча не є медичним працівником. В подальшому дитині стало краще, тому вирішили, що немає необхідності продовжувати лікування. Пояснила, що вони не згодні з діагнозом, дитина наразі здорова, виписок з лікарні вони не отримували.

Жодних документів, що підтверджують відсутність необхідності у подальшому проведення обстеження та лікування дитини суду не надано.

Отже письмові пояснення ОСОБА_1 складені 20.03.2023 та 19.04.2923 носять суперечливий та сумнівний характер і як наслідок, суперечливі відомості не підтверджують її позицію щодо невинуватості у скоєному правопорушенні передбаченому ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Твердження ОСОБА_1 та свідка про те, що дитина є здоровою та про те, що відсутня, на їх думку, необхідність продовження лікування не можуть нівелювати наявні у матеріалах справи докази, зокрема щодо періодичності госпіталізації дитини, наявність неуточненого діагнозу у дитини, відмови матері провести обстеження дитини, такі обставини навпаки доводять невиконання обов`язку матері передбаченого ч. 1 ст. 150 СК України щодо піклування про здоров`я її малолітньої дитини.

Надані суду докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає вину ОСОБА_1 доведеною в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 33-35 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, яка має на утриманні малолітню дитину, ступінь її вини, її майновий стан, враховуючи, що ОСОБА_1 на даний час не працює, відсутність обставин що обтяжують та пом`якшують відповідальність, а також те, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає за можливе накласти стягнення у вигляді попередження.

Відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується судовий збір з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак, з неї слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 184 ч. 1, ст.ст. 251, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винною за ч. 1 ст. 184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги. У разі подачі апеляційної скарги в електронній формі, апеляційна скарга подається у той самий строк безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.В. Цимбалістенко