Справа №: 307/4939/22
Провадження № 3/307/1962/22
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2023 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Сас Л.Р., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Полгара М.З., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 22 грудня 2022 року інспектором з РПП ВПД № 1 Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області Біланичем А.М., ОСОБА_1 22 грудня 2022 року о 17 год. 30 хв. у с. Бедевля по вул. Говді, керуючи транспортним засобом марки "Опель", номерний знак НОМЕР_1 , порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, а саме, за наявності ознак алкогольного сп`яніння - запах з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей на вимогу працівника поліції у присутності двох свідків відмовився від проходження в установленому порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на прилад Драгер, а також відмовився їхати в лікарню, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 під час судового розгляду справи винуватим себе не визнав та пояснив, що транспортним засобом не керував. Того дня зранку, приїхав працювати до тітки його дружини та залишив автомобіль біля її будинк, на узбіччі, перпендикулярно дорозі. Виконавши заплановану на той день роботу, він разом з ОСОБА_2 , який йому допомагав, хотів поїхати на автомобілі додому повечеряти, однак автомобіль загрузнув через що вони пішли пішки. Під час вечері він вживав алкогольні напої, а коли пішки повертався до будинку тітки, то його зупинили військові та зажадали пред`явити документи, що посвідчують особу, для оформлення йому повістки. Оскільки він відмовлявся від отримання повістки, вказуючи на наявність в нього ускладненого перелому ноги, що потягло за собою оперативне втручання та тривалу реабілітацію, працівники РТЦК викликали працівників поліції, а він в свою чергу повернувся до автомобіля, який знаходився поруч та сів до нього, щоб взяти з нього документи. В цей час, на місце приїхали поліцейські, один з яких почав стверджувати, що начебто він вчинив ДТП та керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Він переконував поліцейського, що транспортним засобом не керував і залишив його на узбіччі, в такому стані, ще зранку. Не дивлячись на це поліцейський, без жодних на те підстав почав складати на нього протокол.
Захисник Полгар М.З. подав клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з посиланням на те, що доказів вчинення такого працівниками поліції не додано.
Дослідивши матеріали справи, слід дійти висновку про закриття вказаної справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення керуючись таким.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частиною 2 ст. 251 та ст. 252 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 22 грудня 2022 року о 17 год. 30 хв. у с. Бедевля по вул. Говді, керуючи транспортним засобом марки Опель, номерний знак НОМЕР_1 , порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, а саме, за наявності ознак алкогольного сп`яніння - запах з порожнини рота, порушення координації рухів та почервоніння очей, на вимогу працівника поліції у присутності двох свідків відмовився від проходження в установленому порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на прилад Драгер, а також відмовився їхати в лікарню ( а. с. 1).
Згідно ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
За правилами ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.
Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством.
Відповідно до п. 2 та п. 3 розділу І Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно п 6. розділу І цієї ж Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І цієї Інструкції (звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя чи неприродна блідість), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.
Відповідно до вимог п.3 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказам МВС України від 07.11.2015 року №1395, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (зі змінами).
Відповідно до п. 6 Порядку від 17 грудня 2008 року за №1103 та п. 7 Розділу І. Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.
І лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, як це передбачено п. 8 Порядку від 17 грудня 2008 року за №1103 та п. 6 Розділу Х. Інструкції від 07.11.2015 року № 1395, поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Згідно пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті № 14 від 23.12.2005 року, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Із дослідженого під час судового розгляду відеозапису вбачається, що відсутній запис про момент зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , крім цього із цього ж запису видно, що двигун в транспортному засобі не заведений, ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом(а. с. 4).
Також, що стосується вказаного відеозапису, то ч. 1 статті 8 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно до ч.1 ст. 18 цього ж Закону, поліцейський зобов`язаний, зокрема: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» - поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, а саме фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Вказані технічні прилади та технічні засоби, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Відповідно до п. 3 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 р. № 1026 (далі Інструкція № 1026) наказом керівника органу, підрозділу поліції призначається відповідальна особа з числа працівників органу, підрозділу поліції (далі - відповідальна особа), на яку покладається відповідальність за зміну дати та часу на портативних відеореєстраторах.
Відповідно до п. 5 цього ж Розділу, - включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Водночас, наданий суду відеозапис, здійснений поліцейським не за допомогою портативного відеореєстратора, а особистого пристрою містить відтворення лише окремих даних щодо події, без відображення назви файлу, точного часу фіксації.
Свідок ОСОБА_3 05.04.2023 пояснив, що 23.12.2022 року, він 23 грудня 2022 року як представник ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з іншим працівником РТЦК та працівником поліції проводили заходи щодо оповіщення громадян про необхідність прибуття до військкомату для проходження комісії та постановки на облік. Виконуючи свої службові обов`язки вони стояли та зупиняли проїжджаючі транспортні засоби у с. Бедевля. В певний момент помітили як в їх напрямку рухається автомобіль «Джип», водій якого побачивши їх почав змінювати рух та почав рух заднім ходом, а в подальшому з`їхав в канаву. Поїхавши за вказаним автомобілем десь на відстані 200 метрів вони побачили за кермом ОСОБА_1 , який перебував в нетверезому стані та відмовився пройти огляд на стан сп`яніння. Додатково пояснив, що в подібних випадках вони завжди наздоганяють осіб, з метою виявлення військовозобов`язаних, які ухиляються від мобілізації. Однак, в даному випадку чоловік мав явні ознаки порушення ходи, тому повістки йому не виписували.
Свідок ОСОБА_4 05.04.2023 року пояснив, що він є працівником поліції. 23.12.2022 він з працівниками ТРЦК ОСОБА_3 та ще з одним брав участь у складі групи оповіщення громадян. Військові виписували повістки, а в його обов`язки входило слідкувати за підтриманням правопорядку. Їдучи в с. Бедевля, на службовому автомобілі військових, побачив в кюветі автомобіль, зупинившись, виявили за кермом ОСОБА_1 в якого були ознаки алкогольного сп`яніння. Після чого він зареєстрував повідомлення на службу 102. Також даний свідок ствердив, що не бачив, щоб вказаний автомобіль рухався, а тільки підтвердив факт перебування ОСОБА_1 за кермом в нерухомому автомобілі. Також вказав, що запис події здійснював на власний мобільний телефон.
Додатково вказав, що пропонуючи ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, не мав при собі алктостера, оскільки такий є лише один на весь Дубівський підрозділ поліції, однак за умови необхідності він би забезпечив такий на місце події. Поряд з цим, під час здійснення заходів з оповіщення, також не був забезпечений портативним відео реєстратором (бодікамерою). Однак, являючись працівником поліції він був зобов`язаний реагувати на факти правопорушень.
Свідок ОСОБА_5 пояснив, що того дня близько обіду він ніс бензопилу на ремонт та йдучи по вул. Говди, повз належний ОСОБА_1 автомобіль Опель, який знаходився був припаркований на узбіччі перпендикулярно проїзної частини. Звернув увагу на те, що машина загрузла в болоті, а коли він ввечері повертався, близько 17 години, то транспортний засіб знаходився в такому ж стані і поряд були військові.
Отже, належних та допустимих доказів, які б об`єктивно доводили той факт, що ОСОБА_1 о 17 год. 45 хв. 22 грудня 2022 року зупинили працівники поліції у той час як він керував транспортним засобом та за наявності ознак алкогольного сп`яніння він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у справі не міститься.
Крім цього, оцінюючи пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 суд дійшов висновку, що такі містять суперечливі дані. Хоча вказані особи були разом на чергуванні, однак свідок ОСОБА_3 ствердив, що транспортний засіб марки «Джип» почав зміну напрямку руху при їх появі. У той час свідок ОСОБА_4 ствердив, що автомобіль був виявлений у нерухомому положенні в кюветі за кремом якого була особа.
Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Також, у справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Ураховуючи наведене, а також те, що під час розгляду вказаної справи встановлені суперечливі дані, які жодним чином не спростовані, відтак досліджені судом докази тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.
Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Згідно п. 1) ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.
Керуючись ст. ст. 278, 283, 284 КУпАП,

постановила:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.Р. Сас