Справа№465/920/23
пр.№ 3/464/1045/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2023 м. Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Сабара Л.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Гіщинського І.Ю., потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , -

за ст. 124 КУпАП,

встановив:

на розгляд Сихівського районного суду м. Львова надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 259937 щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу водій ОСОБА_1 26.01.2023 близько 18.10 год. на перехресті вул. Хуторівка і вул. Демянська у м. Львові порушив вимоги п. п. 2.3б, 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, керуючи транспортним засобом марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_2 , був неуважним, при перестроюванні в праву смугу не надав дорогу транспортному засобу марки «БАЗ А079.04», д.н.з. НОМЕР_3 , маршрутне таксі 287, що рухався в попутному напрямку по смузі для маршрутних транспортних засобів, на яку він перестроївся. В результаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнав та повідомив суду, що 26.01.2023 він керував автомобілем марки «Ford Focus» та рухався по вул. Хуторівка з напрямку пр. Ч. Калини на вул. Демянська у м. Львові. При здійсненні перестроювання з лівої смуги руху на смугу для громадського транспорту, він бачив у дзеркалі заднього виду автобус, що рухався в попутному напрямку, та знаходився на відстані близько 50-100 м, рухався зі швидкістю 40-50 км/год. До повороту він рухався зі швидкістю 10-15 км/год., та проїхав близько 10-15 м, можливо впродовж хвилини, та тримався правої крайньої сторони. Так як перед ним зупинився автомобіль, він також зупинився перед поворотом. Після чого відчув зіткнення. В момент зіткнення автобуса він не бачив. Причиною ДТП вважає те, що водій автобуса рухався по смузі для велосипедистів і міг його об`їхати, оскільки задня частина керованого ним автомобіля на 20 см. виступала за межі велодоріжки.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомив суду, що 26.01.2023 близько 18.10 год. керував маршрутним транспортним засобом марки «БАЗ А079.04», д.н.з. НОМЕР_3 , на вул. Хуторівка у м. Львові по смузі руху для громадського транспорту. Швидкість його ТЗ була не більше 40-50 км/год. Під`їжджаючи до перехрестя на вул. Демянській, перебуваючи за метрів 20-30 до нього, на його смугу руху різко виїхав автомобіль марки «Ford Focus» та зупинився. Так як в його автобусі перебувало щонайменше 50 пасажирів, тому автобус був важким, а тому при застосуванні екстреного гальмування ТЗ по інерції понесло у автомобіль, внаслідок чого відбулося зіткнення передньою лівою стороною його транспортного засобу у задню праву сторону авто іншого учасника ДТП. Внаслідок удару, автомобіль марки «Ford Focus» розвернуло правою стороною по периметру автобуса, та в подальшому відбувся другий удар у правий бік автобуса.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, письмові пояснення останнього, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

26.01.2023 близько 18.10 год. у м. Львів, на перехресті вул. Хуторівка і вул. Демянська відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобілем марки «БАЗ А079.04», д.н.з. НОМЕР_3 , маршрутне таксі 287, під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 1 статті 9 КУпАП закріплено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно диспозиції ст. 124 КУпАП учасник дорожнього руху притягується до адміністративної відповідальності серед іншого, за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

При цьому, доведенню підлягають обставини керування особою транспортним засобом, порушення ПДР, вчинення ДТП, та наявність пошкодженнь транспортних засобів.

З цього слідує, що диспозиції вказаної норми являється бланкетною, оскільки називає склад правопорушення, але для визначення його ознак відсилає до норм іншої галузі права або нормативних (підзаконних) актів правил, положень, інструкцій.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань) регулюються та визначаються положеннями Закону України «Про дорожній рух» (ст.1 вказаного закону).

Одночасно, ст. 2 вказаного Закону закріплено, що законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього, зокрема, ПДР України, які відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Положеннями ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» (далі Закон) визначено, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

З цього слідує, що ОСОБА_1 26.01.2023, керуючи транспортним засобом марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_2 , на перехресті вул. Хуторівка і вул. Демянська у м. Львові був водієм, тобто учасником дорожнього руху, а тому на нього, в частині прав та обов`язків, поширюється дія вказаного закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

Так, згідно п. 2.3.б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Крім того, згідно п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Одночасно у відповідності до п. 10.3 ПДР у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Усі вище перелічені заходи є необхідними для встановлення усіх фактичних обставин дорожньо-транспортної пригоди, встановлення винних осіб.

На підтвердження вини ОСОБА_1 надано наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 259937 згідно котрого водій ОСОБА_1 26.01.2023 близько 18.10 год. на перехресті вул. Хуторівка і вул. Демянська у м. Львові порушив вимоги п. п. 2.3 б, 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху та, керуючи транспортним засобом марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_2 , був неуважним, при перестроюванні в праву смугу не надав дорогу транспортному засобу марки «БАЗ А079.04», д.н.з. НОМЕР_3 , маршрутне таксі 287, що рухався в попутному напрямку по смузі для маршрутних транспортних засобів, на яку він перестроївся. В результаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Потерпілим визнано ОСОБА_2 (а.с.1-2);

- схему місця події від 26.01.2023, в якій відображено місце зіткнення, що відбулося в межах смуги руху для маршрутних транспортних засобів, що позначена А на відстані 2,10 м від краю дороги, із зазначення розташування транспортних засобів, технічних ушкоджень автомобілів, їх ідентифікуючих даних, тощо. Зокрема, як вбачається із схеми, автомобіль марки «БАЗ А079.04» отримав пошкодження переднього бамперу, переднього лівого крила, кришки капоту, передньої лівої фари з заднім покажчиком повороту, правої передньої сторони, правих дверок, фальшборту з правої сторони, а автомобіль марки «Ford Focus» отримав пошкодження заднього бамперу, заднього правого крила, задньої правої дверки, передньої правої дверки, переднього правого крила, переднього бамперу, переднього правої фари, заднього бокового скла з правої сторони (а.с.3);

- письмові пояснення ОСОБА_1 згідно яких останній 26.01.2023 близько 18.10 год керуючи автомобілем марки «Ford Focus» рухався на вул. Хуторівка в сторону вул. Демянська у м. Львові, та, повертаючи на вул. Демянська під гірку в нього в`їхала маршрутка. При цьому зазначив, що стояв на самому повороті, і в момент стоянки автобус був від нього на відстані близько 100 м. (а.с.4);

- письмові пояснення ОСОБА_2 з яких вбачається, що він 26.01.2023 о 18.10 год. керував транспортним засобом марки «БАЗ А079.04», д.н.з. НОМЕР_3 , по смузі для громадського руху на вул. Хуторівка в напрямку пр. Червоної Калини у м. Львові. В цей час перед поворотом на вул. Демянська з лівої смуги на відстані близько 20 м різко виїхав автомобіль марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_2 , для здійснення повороту на вул. Демянська, внаслідок чого відбулось зіткнення лівою передньою стороною його ТЗ, внаслідок чого інший автомобіль розвернуло та інерційно відбувся другий удар в правий бік його ТЗ. В його автомобілі було близько 50 осіб. (а.с.5).

З вищевказаних доказів суд одночасно встановив, що ДТП відбулася на смузі для руху маршрутного транспорту відмежованою розміткою 1.4 жовтого кольору, за участі маршрутного транспортного засобу.

У зв`язку із цим суд, при вирішенні вказаної справи, також враховує те, що згідно з п. 34 ПДР розмітка 1.4 (жовтого кольору) - позначає місця, де заборонено зупинку транспортних засобів з тієї сторони, де вона нанесена.

Пунктом 17.1 ПДР передбачено, що на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі.

Одночасно, згідно з п. 17.2 ПДР водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги.

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтвердили факт дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 26.01.2023 на перехресті вул. Хуторівка і вул. Демянська у м. Львові близько 18.10 год., за участі автомобіля марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_2 , та транспортного засобу марки «БАЗ А079.04», д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок якої автомобілі отримали механічні ушкодження.

З метою отримання додаткових доказів, особою, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вказаній справі подано клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи по обставинах ДТП.

Однак, отримавши додаткові пояснення учасників ДТП, суддя не вбачає підстав для залучення експерта з огляду на таке.

Згідно ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ст. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях.

В даній справі, з урахуванням зібраних доказів, суддя вважає, що необхідності в призначенні експертизи немає, оскільки матеріали справи надають можливість встановити дійсні обставини справи, оцінити їх у співвідношенні з поясненнями сторін та зробити відповідний висновок про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого КУпАП.

Суд зауважує, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не може замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку, в разі необхідності, може здійснити суд із призначенням відповідної судової експертизи.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Отже, призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.

Як вбачається з клопотання про призначення судової експертизи метою залучення експерта є повний та всебічний розгляд справи, а також з`ясування усіх обставин справи та зібрання всіх необхідних доказів.

На переконання судді, наведені у клопотанні доводи є необґрунтованими, при цьому не вказують на необхідність проведення експертизи та не свідчать про недостатність наявних доказів у справі для встановлення фактичних даних події, яка ставиться у вину ОСОБА_1 .

Суд розглядає дану справу в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, та в межах звинувачення ОСОБА_1 в порушенні вимог п. п. 2.3б, 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху. Дослідження питань щодо винуватості іншої особи, крім тієї, стосовно якої складено протокол, не є предметом даного судового розгляду.

Крім того, суддя зауважує, що призначення експертизи може призвести до затягування розгляду справи, відтак до затягування прийняття рішення у встановлений вимогами КУпАП час.

Як вбачається із клопотання, таке подано 20.04.2021, в той час як справа перебуває у провадженні суду з 15.02.2023.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією із засад здійснення судочинства встановлено розумні строки розгляду справи судом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є держава Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Отже, недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Суд звертає увагу на те, що при призначенні судової експертизи, як процесуальної дії суду, яка у будь-якому випадку збільшує строк розгляду справи, що відповідно може мати наслідком порушення прав і охоронюваних законом інтересів учасників справи, а тому у кожному разі має бути обґрунтованою. При цьому призначення судової експертизи з порушенням зазначених вимог має наслідком безпідставне збільшення строку розгляду справи, тобто вихід за межі розумного строку розгляду справи, що суперечитиме статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене та беручи до уваги, що матеріали справи містять достатньо доказів для прийняття рішення у справі, а призначення експертизи без наявності достатніх для того підстав негативно відобразиться на дотриманні строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, а відтак суддя вважає, що заявлене клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 надав суперечливі покази при перевірці котрих, суд прийшов до переконання у відсутності підстав для залучення експерта.

Так, суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 щодо того, що останній для здійснення повороту на вул. Демянська заздалегідь, щонайменше за 10-15 метрів, перелаштувався у смугу для руху маршрутних транспортних засобів, та до меж повороту тримався ближче до правої сторони, на самому повороті зупинив автомобіль у зв`язку із тим, що перед його автомобілем зупинився інший транспортний засіб, оскільки за дотримання такого механізму керування транспортним засобом, первинний удар відбувся б передньою правою частиною автомобіля марки «БАЗ А079.04».

Однак, як вбачається із схеми ДТП, зіткнення між учасниками ДТП відбулося на відстані 2,10 м від меж смуги для руху маршрутних транспортних засобів, при ширині смуги 3,10 м, лівою передньою стороною автобуса у задній правий бік автомобіля. Тобто, задня частина автомобіля марки «Ford Focus» була розміщена на смузі для руху маршрутних таксі вздовж щонайменше 2.10 м, а тому твердження ОСОБА_1 про те, що він знаходився на самому повороті не відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, як вбачається з письмових пояснень та пояснень, отриманих в судовому засіданні, особи, що притягується до адміністративної відповідальності та потерпілого, ОСОБА_1 перед ДТП здійснив зупинку керованого автомобіля на смузі для руху маршрутного транспорту, у зв`язку із затором, що уповільнював рух транспортних засобів по вул. Демянська, що останній усвідомлював ще під час руху по вул. Хуторівка, таким чином, здійснюючи маневр праворуч, допускав створення перешкод маршрутним транспортним засобам, на смузі руху котрих забороняється зупинка (п. 17.1 ПДР).

Одночасно, не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_1 про те, що причиною ДТП був рух автобуса по велосипедній доріжці з огляду на таке.

Правила дорожнього руху України у п. 1.10 дають визначення термінама, що мають значення, зокрема, велосипедна доріжка доріжка з покриттям поза межами проїзної частини вулиці та/або дороги, розташована окремо чи суміжно з тротуаром або пішохідною доріжкою, що призначена для руху на велосипедах, і позначена дорожнім знаком 4.14 та горизонтальною розміткою 1.36, та велосипедна смуга смуга, призначена для руху на велосипедах у межах проїзної частини вулиці та/або дороги, яка позначена дорожнім знаком 5.88 та відповідною горизонтальною дорожньою розміткою.

Беручи до уваги схему місця ДТП, суд приходить до переконання, що у межах проїзної частини вулиці, де відбулася пригода, є розміщена велосипедна смуга, в межах котрої відповідно до п. 17.1 ПДР велосипедистам дозволяється рух і зупинка, однак не забороняється рух інших ТЗ. Здійснюючи зупинку на велосипедній смузі, ОСОБА_1 переваг у русі не мав, так само як водій маршрутного транспорту не створював перешкод, здійснюючи рух по проїзній частині дороги у межах котрої визначено місце для руху велосипедистів.

При цьому, суд погоджується з поясненнями потерпілого, котрі є послідовними та такими, що в сукупності з іншими доказами підтверджують, що водій автомобіля марки «Ford Focus» ОСОБА_1 здійснював перестроювання на вул. Демянська саме з лівої смуги руху по вул. Хуторівка, а не шляхом завчасного перестроювання на смугу для руху маршрутного транспорту, оскільки і кут розміщення вищевказаного автомобіля перед ДТП на дорозі, і характер первинного удару та механізм отриманих ушкоджень транспортних засобів повністю спростовують доводи ОСОБА_1 про те, що він перелаштовував автомобіль праворуч на вул. Демнянська шляхом розташування такого ближче до правої смуги дороги, де відбулася ДТП.

Таким чином, в судовому засіданні винуватість ОСОБА_1 підтверджена доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 259937, письмовими поясненнями ОСОБА_1 в частині здійснення наїзду на керований ним транспортний засіб під час зупинки автомобіля, потерпілого, показами особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, схемою ДТП, котрі суд вважає належними та допустимими. При цьому такі докази є достатніми, оскільки як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять, що ОСОБА_1 26.01.2023 близько 18.10 год., керуючи транспортним засобом марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_2 , на перехресті вул. Хуторівка і вул. Демянська у м. Львові порушив вимоги п. п. 2.3б, 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Одночасно, суд приходить до висновку про те, що за умови дотримання ОСОБА_1 правил перестроювання при здійсненні маневру праворуч, виконання обов`язку щодо уважності, стеження за дорожньою обстановкою, останній вчасно б зреагував на її зміну.

Невизнання ОСОБА_1 своєї винуватості суд оцінює критично як спосіб захисту, оскільки вважає, що винуватість останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повністю підтверджується наведеними вище доказами та розцінюється судом як намагання уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29 червня 2007 року постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно зі змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Беручи до уваги вищевикладене, суд бере до уваги сукупність обставин, встановлених під час судового розгляду, котрі виключають будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване адміністративне правопорушення було вчинене особою, що притягується до адміністративної відповідальності, і вина її доведена поза розумним сумнівом на підставі наявних належних, допустимих та достатніх доказів, які узгоджуються між собою.

Згідно зі ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, вважаю за доцільне призначити адміністративне стягнення в межах санкцій, ст. 124 КУпАП у виді штрафу, який необхідно визначити в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таке покарання за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, розмір якого згідно з положеннями ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011№ 3674-VI, становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 9, 23, 33, 34, 36, 40-1, 124, КУпАП та керуючись 245, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, суд,

постановив:

у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про проведення судової автотехнічної експертизи по обставинах ДТП відмовити.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок судового збору.

Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів: ГУК у Львiв.обл./Львів.обл/21081300; код отримувача(КОД ЗА ЄДРПОУ): 38008294; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0013001; код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (КОД ЗА ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.

Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Сабара Л.В.