Постанова

Іменем України

20.04.2023 року суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я. за участю секретаря судового засідання - помічника судді Янковської С.Ю, із застосуванням технічних засобів, розглянувши у судовому засіданні в залі суду адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого, за даними протоколу проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

03 лютого 2023 року до Франківського районного суду м. Львова поступили матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 453266 від 21 січня 2023 року, 21.01.2023р. об 10 год. 10 хв. у місті Львові по вулиці Генерала Чупринки 33 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault Master д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду - дорожній знак 5.38.1, що призвело до технічних пошкоджень транспортного засобу і дорожнього знаку, та заподіяння матеріальних збитків.

Правопорушник в судовому засіданні своєї вини не визнав, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.124 КУпАП. Зазначає, що 21.01.2023р. близько 10 год. 00 хв. у місті Львові по вулиці Генерала Чупринки здійснював доставку питної води, так як працює експедитором. В подальшому, будучи вже на вулиці Єфремова у місті Львові був зупинений працівниками поліції, які повідомили йому про скоєнння ним дорожньо - транспортної пригоди та після цього склали протокол про адміністративне правопорушення. Зазначає, що жодного знаку він не збивав, в автомобіля, яким він керував, відсутні будь - які пошкодження, адміністративні матеріали складалися без участі будь - яких свідків.

З урахуванням ряду процесуальних питань, суд з власної ініціативи провів судовий розгляд справи із застосуванням технічних засобів, тобто здійснено звукозапис судового розгляду.

В судовому засіданні захисник правопорушника - адвокат Авраменко О.В. підтримав пояснення свого підзахисного, зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь- які докази, які беззаперечно свідчили про те, що ОСОБА_1 збив вказаний дорожній знак. Крім того, в спростування вини свого підзахисного долучив до матеріалів справи відеозапис з місця події, фототаблиці та письмове адвокатське опитування свідка.

В судове засідання викликалася інспектор взводу 2 роти 3 батальйону 1 УПП у Львівській області ДПП старший лейтенант поліції Ничкало Т.І., яка склала протокол про адміністративне правопорушення, в судове засідання не прибула, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до листа від 28.03.2023р. №5471/41/12/01-2023 начальника УПП у Львівській області ДПП Крутеня А., інспектор Ничкало Т.І. переведена для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції у Львівській області.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 повідомив, що працює інспектором з паркування, в той день за обставин, які інкримінуються ОСОБА_1 , здійснював разом зі своїм напарником патрулювання. Зазначив, що перебуваючи на вулиці Генерала Чупринки у місті Львові, бачив як автомобіль Renault Master, здаючи назад на тротуарі, збив знак пішохідного переходу. Водій відчинив дверку, оглянувся назад, побачивши, що сталося, поїхав з місця події. На уточнюючі питання головуючого повідомив, що його напарник викликав поліцію, зазначив, що автомобіль намагався виїхати повністю на тротуар, однак автомобіль заносило, одна частина автомобіля була на тротуарі, інша частина автомобіля була на дорозі, дорожній знак водій збив задньою середньою частиною свого автомобіля. Зазначив, що дорожній знак повністю впав на тротуар, а частина на дорогу. Ні до автомобіля, ні до водія автомобіля, ні до самого дорожнього знаку, який впав, він, свідок, не підходив, фото чи відеофіксацію даного правопорушення не здійснював, це все відбувалося навпроти через дорогу, де він, свідок, знаходився разом зі своїм напарником.

На предявлені головуючим для огляду фото, свідок відповів, що не може пояснити чому знак закріплений "вверхногами" та яким чином може бути ржавою основа кріплення знаку, як не зміг пояснити наявність хомута на основі зламаного пішоходного знаку. Свідок також не міг дати конкретної відповіді, чому не зупинили водія, коли бачили, що той здійснив наїзд.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомив, що працював інспектором з паркування, однак на даний момент звільнився з попередньої роботи. В той день за обставин, які інкримінуються ОСОБА_1 , здійснював разом зі своїм напарником ОСОБА_4 патрулювання. Зазначив, що в певний момент почув звук, а обернувшись побачив як автомобіль збив дорожній знак, оглянувся назад та поїхав з місця події. Момент самого наїзду він не бачив, бачив як водій привідкривав двері, побачив його з напарником та поїхав. На уточнюючі питання головуючого повідомив, що бачив як водій автомобіля намагавя припаркуватися на тротуарі, потім він, свідок, відвернувся, а вже тоді почув звук. Коли обернувся, то побачив як частина дорожнього знаку з табличкою була на дорозі, а частина на тротуарі. Повідомив, що він викликав поліцію, надав номерний знак автомобіля, а приблизно через 20 хвилин до нього передзвонили працівники поліції з проханням надати письмові пояснення щодо обставин події. Зазначив, що він мав нагрудну камеру, однак не встиг зафіксувати адміністративне правопорушення.

Як один так і другий свідок не підтвердили, що саме ОСОБА_1 був за кермом автомобіля, однак вважають, що саме він скоїв дорожньо - транспортну пригоду.

На запитання головуючого свідок ОСОБА_3 , не зміг точно сказати чи стояв знак на місці до моменту ДТП, однак припустив, що дорожній знак стояв, а ОСОБА_1 його збив. Зазначив, що він з водієм не спілкувався, хотів підійти до автомобіля, але в кінцевому результаті цього не зробив.

В судовому засіданні досліджено письмове адвокатське опитування від 24 січня 2023 року свідка ОСОБА_5 , який на час розгляду судом справи перебуває у Збройних Силах України і зокрема в зоні бойових дій. Свідок ОСОБА_5 повідомив, що неподалік пішоходного переходу за адресою м. Львів, вул. Генерала Чупринки 33 під металевою огорожою на землі поза тротуаром лежав дорожній знак. В подальшому через деякий час помітив як водій автомобіля "Рено" ходив поруч та фотографував щось на телефон. Зазначив, що на автомобілі явних ушкоджень не було помітно.

В судовому засіданні досліджено письмові матеріали адміністративної справи, переглянуто фотографії та відеозапис, що долучені до матеріалів справи в судовому засіданні адвокатом Авраменком О.В.

Відтак, заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши представлені на розгляд адміністративні матеріали, переглянувши долучені до матеріалів справи фотографії та відеозапис, та дослідивши всі докази у їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, більш того, відсутня сама подія у день та час, як це стверджують свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог ст. 124 КУпАП відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В судовому засіданні ОСОБА_1 ствердив, що жодної ДТП не вчиняв, дорожнього знаку не збивав, на його автомобілі відсутні будь - які пошкодження, а пояснення свідків про те, що він вчинив адміністративне правопорушення, не відповідають дійсності.

Дані твердження підтверджуються долученими до матеріалів справи фототаблицями та відеозаписом, що здобуті стороною захисту.

З відеозапису вбачається, що працівниками поліції протокол складено не на місці вчинення дорожньо - транспортнорї пригоди, а на вулиці Академіка Єфремова, зокрема, що стверджується самим протоколом.

З відеозапису вбачається, що на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення відсутні свідки ДТП, які зазначені в протоколі, зокрема ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як і відсутні їх підписи в самому протоколі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із відеозапису, працівники поліції при складанні протоколу оглядали автомобіль та не виявили механічних пошкоджень на ньому, якіб могли бути характериними наїзду про який стверджують свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Суд не бере до уваги як доказ покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дані ними в судовому засіданні, оскільки їх покази категорично суперечать встановлених судом обставинам, а крім того самі сваідки заявили в суді, що не можуть однозначно стверджувати, що саме ОСОБА_1 був за кермом автомобіля, який ніби - то збив дорожній знак. При цьому, суд враховує те, що свідки плуталися в своїх показах та на деякі питання головуючого висували свою версію обставин, що ніби-то пошкодження дорожнього знаку відбулися за участі ОСОБА_1 .

Суд враховує також ту обставину, що на автомобілі Renault Master д.н.з. НОМЕР_1 відсутні будь - які механічні пошкодження, характеристика яких би, дала суду підставу хоча б припустити, що вони утворилися за обставин, на які вказують свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Бере суд до уваги і той факт, що з переглянутих фото, є очевидним, що конфігурація кріплення (труба) місця так званого її " злому" та конфігурація основи в частині труби де закріплено сам дорожній знак, є явно схожими. Сам знак на трубі закріплений "вверхногами" та у такий спосіб, що конфігурація злому, при піднятті знаку знаходиться не внизу, а у верхній частині.

Відтак, слідуючи здоровому голузду, суд не може взяти до уваги покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на яких грунтується звинувачення ОСОБА_1 , визнає такі покази неправдивими.

До матеріалів адміністративної справи не долучено будь - яких носіїв фото- та відеофіксації, на яких безпоседеньо було б зафіксовано момент вчинення ДТП - пошкодження дорожнього знаку.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене, як умисно, так і з необережності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливість настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити.

Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адмінправопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції у точній відповідності з законом (ст. 7 КУпАП).

Згідно з ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статтей 245,251,252,280,283 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен повно, всебічно, об`єктивно дослідити всі обставини справи і встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з"ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд вважає встановленим відсутність самої події, як це викладено у протоколі серії ААД № 453266 від 21 січня 2023 року за участю ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У даному випадку слід зазначити, що у практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії»), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

При оцінці доказів під час розгляду справ про адміністративні правопорушення мають бути застосовані критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України").

Приймаючи до уваги принцип «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований і у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України", доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відтак, вважаю, що в матеріалах справи відсутні переконливі, чіткі та узгоджені між собою докази, висновки чи неспростовані презумпції факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за обставин викладених у протоколі серії ААД № 453266 від 21 січня 2023 року. Сам протокол складено виключно на показах свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які суд визнає неправдивими, оскільки вони категорично не узгоджуються із встановленими судом фактичними обставиниами. У випадку технічного відтворення пошкодження дорожнього знаку, що інкримінується ОСОБА_1 , ці покази є неспроможними.

Згідно з ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом постанови від 08.07.2020 року у справі 463/1352/16-а Верховний Суд також звертає увагу на те, що в силу принципу презумції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Щодо надання показів свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні, то визнаю такі неправдивими та такими, що вводять суд в оману, а відтак спрямовані на безпідставне звинувачення особи, що не причетна до видуманої ними події. При цьому вважаю, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в даній ситуації є зацікавленими особами, а їхні дії з надання суду неправдивих показів містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.384 КК України кримінальна відповідальність наступає, зокрема, за завідомо неправдиве показання свідка, складені для надання або надані органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду, Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій чи спеціальній тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках.

Зважаючи на викладене, приходжу до висновку про скерування копії постанови до Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області для прийняття рішення в порядку, передбаченому ст. 214 КПК України, відносно дій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які містять ознаки кримінального проступку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.9,10,11,23-24,30-1,38,247,268,.283,285 КУпАП,-

постановив:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення, щодо нього, закрити.

Вилучене посвідчення водія повернути.

Постанову в адміністративній справі скерувати керівнику Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області для прийняття рішення в порядку ст. 214 КПК України відносно дій ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 ) , які містять ознаки кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.384 КК України.

Про скерування постанови прокурору повідомити осіб інтересів яких це стосується.

Про прийняте рішення повідомити Франківський районний суд м. Львова (суддя Кузь В.Я.) у строки та порядку встановлені КУпАП та КПК України.

На постанову про адміністративне правопорушення може бути подано скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через суд, що постановив рішення.

Суддя В. Кузь