Справа № 199/1509/23
ПОСТАНОВА

іменем України

20.04.2023 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця ЗСУ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 31.01.2023 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слідує, що 31.01.2023 о 22:25 годині ОСОБА_1 у місті Дніпрі по вул. Седнева, буд. 73 керував т.з. «Chevrolet Aveo», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому порядку проводився із застосуванням приладу «Alkotest Drager 6820 (0487)», результат огляду: 0,42 %о , чим порушив вимоги п. 2.9-а Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, був сповіщений про дату, час і місце судового розгляду справи судовою повісткою.

28.02.2023 на адресу суду надійшов лист від ОСОБА_1 , з якого слідує, що працівники поліції автомобіль під його керуванням не зупиняли, автомобіль стояв біля буд. 73, а він живе в буд. АДРЕСА_1 . Його попросили пройти огляд на стан сп`яніння, на що він погодився, пройшов його. Він не згодний із складеним протоколом, просив розглянути справу за його відсутності, оскільки він мобілізований до ЗСУ.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та, враховуючи, що ОСОБА_1 повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав, визнано можливим розгляд справи у його відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Дослідивши письмові матеріали справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Як слідує з п. 2) ч. 1 ст. 27 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційний суд аналізує судову статистику, вивчає та узагальнює судову практику, інформує про результати узагальнення судової практики відповідні місцеві суди, Верховний Суд.

Так, судді Дніпровського апеляційного суду, переглядаючи в апеляційному порядку справи про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП, неодноразово закривали провадження по таким справам через не доведення факту керування транспортним засобом особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, про що свідчать, наприклад: постанова від 24.01.2023 у справі № 202/4911/21; постанова від 13.03.2023 у справі №199/8498/22; постанова від 20.03.2023 у справі № 199/8403/22; постанова від 11/04/2023 у справі № 199/1500/23.

Так, досліджуючи відеозаписи з бодікамер поліцейських, встановлено, що ОСОБА_1 перебуває біля домоволодіння за місцем його проживання. Поряд з будинком припаркований автомобіль «Chevrolet Aveo», н.з. НОМЕР_1 . Даних про зупинку автомобіля під керуванням ОСОБА_1 відеозаписи не містять. Поліцейські пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що ОСОБА_1 погодився, продув газоаналізатор, проте не погодився з результатом його огляду на місці, про що повідомив працівнику поліції. На що поліцейський починає вмовляти ОСОБА_1 погодитися з результатом його огляду на місці, кажучи, що «тупо» відмовлятися від результату його огляду на місці.

Оскільки відеозаписи з бодікамер поліцейських не містять фіксації руху автомобіля «Chevrolet Aveo», н.з. НОМЕР_1 , не містять фіксації зупинки поліцейськими вказаного автомобіля під керуванням ОСОБА_1 або того, що за кермом вказаного автомобіля, який вже зупинив свій рух чи був припаркований, перебував саме ОСОБА_1 , висновок поліцейських, викладений в протоколі про адміністративне правопорушення, про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом доказами по справі не підтверджений.

Для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, на що звертав свою увагу Пленум Верховного Суду України в п. 27 Постанови від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Оскільки допустимими доказами не доведено того, що ОСОБА_1 31.01.2023 о 22:25 годині керував транспортним засобом ««Chevrolet Aveo», н.з. НОМЕР_1 , а п. 2.9-а Правил дорожнього руху зобов`язує на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції лише водія, яким, відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, є особа, яка керує транспортним засобом, відповідно підстав для проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, як і для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не було, приймаючи до уваги те, що власник або володілець транспортного засобу не повинен проходити огляд на стан сп`яніння доти, доки він не почав рух на транспортному засобі, тобто доки не набув статусу водія цього транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до абз. 2 п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

В той же час, згідно ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

При цьому, згідно з п. 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Під час дослідження відеозаписів з бодікамер поліцейських встановлено, що працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора. ОСОБА_1 пройшов такий огляд, проте не погодився з його результатом. Після чого працівник поліції, отримавши результат огляду, почувши незгоду ОСОБА_1 з результатом його огляду на місці, почав вмовляти останнього погодитися з таким результатом, не роз`яснив ОСОБА_1 його право, в разі незгоди з результатом огляду, проведеного поліцейським на місці, пройти такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Таким чином, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора проведений з порушенням положень ст. 266 КУпАП, абз. 2 п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, п. 7 розділу І та п. 9 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015, а тому на підставі ч. 5 ст. 266 КУпАП такий огляд на стан алкогольного сп`яніння вважається недійсним, оскільки ОСОБА_1 не погодився з результатом його огляду на стан сп`яніння на місці, про що свідчить відеозапис з бодікамер поліцейських, а працівник поліції повинен був діяти у відповідності до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП, а саме: у разі незгоди водія з результатом його огляду з використанням спеціальних технічних засобів, направити водія для проведення огляду на стан сп`яніння в заклад охорони здоров`я.

На підставі викладеного, з урахуванням положень ч. 5 ст. 266 КУпАП, суд не може прийняти як допустимі докази вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП роздруківку тесту газоаналізатора на стан алкогольного сп`яніння та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Таким чином, справа про адміністративне правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення, з яким ОСОБА_1 не згоден, та відеозаписом з бодікамери поліцейського, не містить належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 , по-перше, керував транспортним засобом, а, по-друге, перебував в стані алкогольного сп`яніння.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, але працівники поліції, всупереч цих вимог, не забезпечили відповідного доказового матеріалу у справі, оскільки протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, не підтверджений допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене слід зазначити, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини в рішеннях по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказував, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, результат дослідження та оцінки доказів надає обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи поза розумним сумнівом об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , а тому, зважаючи на вимоги ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.О.Лисенко