КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року суддя Київського апеляційного суду Шебуєва В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2022 року визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Піддано ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на користь держави, що становить 170 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 01 березня 2023 року подав апеляційну скаргу, а також порушив питання поновлення строку на апеляційне оскарження. Посилається на те, що він вже звертався із апеляційною скаргою на постанову суду першої інстанції 11 січня 2023 року, але постановою Київського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року у задоволенні його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження було відмовлено. Свої висновки апеляційний суд мотивував тим, що він був присутнім в судовому засіданні 09 грудня 2022 року під час винесення оскаржуваної постанови та не навів поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, починаючи з дня винесення постанови. При цьому відразу після судового засідання копію постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2022 року йому не була видана. Копію оскаржуваної постанови суду він отримав лише 04 січня 2023 року та вже 11 січня 2023 року подав апеляційну скаргу. У Єдиному державному реєстрі судових рішень оскаржувана постанова суду була оприлюднена лише 30 грудня 2022 року. Копію постанови Київського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року він також не отримував. ОСОБА_1 просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2022 року.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був присутнім в судовому засіданні 09 грудня 2022 року. 11 січня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2022 року, а також порушив питання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження (а.с. 16-18).

Постановою Київського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження. Суд виходив з того, що ОСОБА_1 був присутнім в судовому засіданні 09 грудня 2022 року під час винесення оскаржуваної постанови та не навів поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, починаючи з дня винесення постанови.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, в день винесення постанови від 09 грудня 2022 року ОСОБА_1 не було вручено її копію. Відповідно до наявної у матеріалах розписки ОСОБА_1 отримав копію постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2022 року лише 04 січня 2023 року (а.с. 15).

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень текст оскаржуваної постанови суду був оприлюднений лише 30 грудня 2022 року.

В матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 копії постанови Київського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року. Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що визначені ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження слід вважати поважними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що його дії полягали у вчиненні словесного конфлікту із ОСОБА_2 , що відповідно до змісту ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» саме по собі не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого вказаною нормою. Зазначає, що саме ОСОБА_2 вчинила домашнє насильство відносно нього та його дружини ОСОБА_3 . Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 листопада 2022 року визнано ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме у вчиненні домашнього насильства відносно ОСОБА_2 .

Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Суду першої інстанції був наданий протокол про адміністративне правопорушення ВАВ № 495152 від 20 жовтня 2022 року, роздруківку інформації про виклик поліції, а також письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, і такі діяння є умисними.

Як зазначено вище, до суду першої інстанції був надано лише протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

У протоколі про адміністративне правопорушення ВАВ № 495152 від 20 жовтня 2022 року зазначено, що 20 жовтня 2022 р. приблизно о 11 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру відносно тещі ОСОБА_2 , а саме - словесно ображав, чим завдав шкоду психологічному здоров`ю.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано які саме словесні образи вживав ОСОБА_1 як саме такі словесні образи призвели або могли призвести до настання шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Як вбачається із наявних у матеріалах справи пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що також підтвердили в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , 20 жовтня 2022 р. приблизно о 11 год. 00 хв. між ОСОБА_1 який є зятем ОСОБА_2 і останньою виник конфлікт в сім`ї, якому передував конфлікт 18 жовтня 2022 року між ОСОБА_2 та її дочкою ОСОБА_3 .

Водночас, відповідно до змісту ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» саме по собі спричинення словесного конфлікту саме по собі не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого вказаною нормою.

В своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що 20 жовтня 2022 р. у нього виник словесний конфлікт із ОСОБА_2 , яка також його ображала та погрожувала. Також, ОСОБА_2 погрожувала своїй дочці ОСОБА_3 , намагалася виселити її з квартири, зламала ручку двері в кімнату, в якій проживала вони з ОСОБА_3 разом з їх дитиною (а.с. 4). Пояснення ОСОБА_1 були підтверджені письмовими поясненнями ОСОБА_3 , яка зазначила, що її мати - ОСОБА_2 20 жовтня 2022 року погрожувала їй, в тому числі, розсилаючи повідомлення у месенджері Viber, а її чоловік ОСОБА_4 намагався поговорити із ОСОБА_2 (а.с. 5).

В суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що 18 жовтня 2022 року у неї був конфлікт з дочкою ОСОБА_3 , під час якого остання вдарила її. 20 жовтня 2022 року стався конфлікт між нею та зятем ОСОБА_1 . ОСОБА_1 сказав, що якщо вона буде погрожувати йому та його дружині, він її знищить, бо має про неї певну інформацію . Вона включила диктофон на своєму мобільному телефоні з метою запису погроз зятя, а ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_3 намагалися відібрати у неї мобільний телефон. Вона була налякана, вибігла з квартири і звернулася до поліції.

Також судом встановлено, що по факту сімейного конфлікту, який мав місце 20 жовтня 2022 р. в кватирі АДРЕСА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення а ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_2 . Потерпілими в ньому визначені ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 листопада 2022 року визнано ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу. Вказана постанова оскаржена ОСОБА_2 в апеляційному порядку.

Тобто працівниками поліції за викликом у зв`язку з сімейним конфліктом 20 жовтня 2022 року в квартирі АДРЕСА_2 складені два протоколи. В одному протоколі ОСОБА_1 і ОСОБА_3 є особами, які постраждала від домашнього насильства, а ОСОБА_2 є кривдинком. В іншому протоколі за цією ж подією кривдником є ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 є особою, яка постраждала від домашнього насильства.

За результатами розгляду складного щодо ОСОБА_1 адміністративного протоколу серія ВАВ № 495152 від 20 жовтня 2022 року суд першої інстанції безпідставно вважав доведеним наявність складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Враховуючи викладене, постанова Солом`янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2022 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2022 року.

Скасувати постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2022 року про визнання ОСОБА_1 винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Шебуєва В.А.