Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1754/23
Провадження № 3/332/1101/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.04.2023 р. м.Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Сінєльнік Р.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Пологівського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працевлаштованого , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 053919 від 29.03.2023 року, 29.03.2023 року о 15-00 год. гр. ОСОБА_2 перебуваючи за адресою : АДРЕСА_1 здійснював господарську діяльність , а саме : прожаж продуктів харчування без державної реєстрації як суб`єкт господарювання , чим порушив ч.1 ст. 68 Господарського кодексу України.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, причину неявки та своїх зауважень суду не надав, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, про день і час слухання був повідомлений своєчасно та належним чином , в установленому законом порядку шляхом надіслання судової повістки за адресою його місця проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади, тому справа розглядається за відсутності особи, у порядку ст.268 КУпАП.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення зобов`язаний встановити чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи вина особа у його скоєні, та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст.ст. 251, 252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази на свій внутрішній розсуд, котрий ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності.

Диспозиція ч.1 ст. 164 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

З вищевикладеного вбачається, що суб`єктом відповідальності за дане адміністративне правопорушення є суб`єкт господарської діяльності .

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» зазначено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Таким чином, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. є не тільки провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, а й мета такої діяльності отримання прибутку, що становить суть господарської діяльності та систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер.

Разом із тим матеріали справи не містять відомостей про здійснення ОСОБА_2 господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання на постійній основі та систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року), а також що останній отримував з цього прибуток.

Так, санкція ч.1 ст.164 КУпАП передбачає конфіскацію виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої. Всупереч зазначеному , в матеріалах справи відсутні докази щодо їх вилучення.

Крім того, в порушення вимог ст. 256 КУпАП , свідки в протоколі не зазначені, в матеріалах справи відсутній також і відеозапис даного правопорушення.Додані до матеріалів справи ксерокопії фотозображень не містять дати та часу .

Частиною 2 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що справа підлягає закриттю, оскільки доказів, які б свідчили про факт вчинення гр. ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП , уповноваженою особою, яка склала протокол, суду не надано.

Європейський суду з прав людини у рішенні від 20.09.2016 року у справі «Karelin v. Russia» заява № 926/08 зазначив, що за умови наявності певної неточності чи суперечностей у фабулі адміністративного правопорушення, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому у ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, провадження у справі щодо ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту винесення цієї постанови.

Суддя Р.В.Сінєльнік