КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №355/1204/22 Суддя І інстанції - Червонописький В.С.
Провадження № 33/824/1323/2023 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Гандзьошина М.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Баришівського районного суду Київської області від 24.01.2023 щодо,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 4 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Баришівського районного суду Київської області від 24.01.2023 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Судом встановлено, що 22.10.2022 о 02 год. 00 хв. в Київській області, автодорога М-03 Київ-Харків 70км 145м водій ОСОБА_1 , керував ТЗ Mercedes-Benzes Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , став учасником ДТП та повідомив, що вживав алкогольний напій, а саме пиво марки «Чернігівське світле» об`ємом 0,5 літра, до проведення огляду законом встановлено порядку на виявлення стану алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння законом встановленому порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5, 2.10 Є ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, адвокат Гандзьошин М.В. в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, необґрунтованість та невмотивованість постанови суду, допущення неповноти судового розгляду, те, що висновки суду, викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення, та те, що в основу постанови суду покладено висновки, які ґрунтуються на неналежних, недопустимих та недостовірних доказах, просить скасувати постанову Баришівського районного суду Київської області від 24.01.2023 та закрити провадження у справі.

Крім того, апелянт просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Баришівського районного суду Київської області від 24.01.2022, як такий, що пропущений із поважних причин.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження адвокат Гандзьошин М.В. зазначає, що ОСОБА_1 участі у судовому засідання в суді першої інстанції не брав, а направив на адресу суду свої письмові пояснення. Тоді як ним, тобто захисником, було направлено заяву з проханням провести засідання 24.01.2023 в режимі відеоконференції, однак в телефонному режимі з Баришівського районного суду Київської області його було повідомлено, що через відсутність вільних залів судових засідань, його заява про проведення засідання в режимі відеоконференції залишилася без задоволення, проте у разі, якщо судове засідання відбудеться, то рішення йому буде направлено на електрону адресу зазначену в заяві. Вказує, що копію оскаржуваної постанови було направлено на електрону адресу лише 03.02.2023.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що працівниками поліції, на місці не було проведено ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння, так як він відмовився від проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу, а тому відсутні будь-які докази, як то результати алкотестеру чи інші, які б вказували, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, саме внаслідок вживання алкогольних напоїв після ДТП.

Крім того, апелянт зазначає, що відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП, наступає не за повідомлення про нібито вживання алкоголю, а саме за вживання алкоголю. І цей факт вживання має бути підтверджений у встановленому законом порядку. У разі відмови від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте протокол складений відносно ОСОБА_1 не за вказаною частиною - першою, а складений, саме за частиною четвертою ст. 130 КУпАП.

Також апелянт вказує, що ОСОБА_1 ставиться у вину, що він відмовився від проведення огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. В той же час, одразу ставиться у вину, що він вживав алкогольні напої після вчинення ДТП, тобто, що він перебував в стані сп`яніння на час приїзду працівників поліції, проте будь-яких доказів, що ОСОБА_1 вжив алкогольні напої після ДТП і перебував в стані сп`яніння на час приїзду працівників поліції немає і не може бути, так як він алкогольні напої не вживав і працівники поліції не проводили його огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу алкотестер, більш того будь-яких ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не було, по цій причині ознак сп`яніння працівники поліції в протоколі не зазначали.

Крім того, апелянт зазначає, що обвинувачення в протоколі не конкретизоване і тому ОСОБА_1 не розумів в чому його обвинувачують. Якщо його звинувачують за відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, то в протоколі мала бути зазначена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також апелянт вказує, що в рішенні суду зазначено, що на працівників поліції не покладався обов`язок доводити та додавати докази до суду вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв після вчинення ДТП, враховуючи, що ОСОБА_1 сам у цьому зізнавався та відмовлявся проходити огляд на перевірку стану сп`яніння. З вказаного формулювання випливає, що працівникам поліції до суду не потрібно було подавати докази вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, а достатньо було подати факт його зізнання. Зазначає апелянт, що сам факт визнання вини особою на місці вчинення правопорушення, не звільняє працівників поліції від обов?язку збирання доказів, а протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Адвокат Гандзьошин М.В. та ОСОБА_1, приймаючи участь в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 27.03.2023 в режимі ВКЗ, підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, наголосивши на доводах апеляційної скарги.

В подальшому, як адвокат Гандзьошин М.В. так і ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленими про день, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилися. При цьому, від адвоката Гандзьошина М.В. на електрону пошту суду надійшла заява, де він зазначає, що підтримує апеляційну скаргу в повному обсязі, але у зв`язку із зайнятістю в інших судових засіданнях по кримінальних провадженнях не може бути присутнім та не заперечує щодо проведення засідання без його участі та участі ОСОБА_1 . Враховуючи наведене та положення ч.6 ст. 294 КУпАП, апеляційний розгляд завершено у відсутність адвоката Гандзьошина М.В. та ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, притягнутої до відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Гандзьошина М.В., дослідивши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, вважаю, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає до задоволення, разом з тим, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

З приводу клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження слід зазначити, що з огляду на доводи клопотання адвоката Гандзьошина М.В., які підтверджується матеріалами справи, зокрема, заявою захисника від 23 січня 2023 року про проведення розгляду справи призначеної на 24.01.2023 в режимі відео конференції, у зв`язку із введенням воєнного стану (а.с.17-24), яка судом першої інстанції залишилась без розгляду та справу було розглянуто за відсутності учасників. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, а саме довідки про доставку електронного листа(а.с.27), то постанова від 24.01.2023 по справі №355/1204/22 було надіслано адвокату на електрону адресу - 03.02.2023. А тому з метою забезпечення реалізації права на апеляційний перегляд судового рішення, вважаю, що строк апеляційного оскарження постанови судді Баришівського районного суду Київської області від 24.01.2023 слід поновити.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що судом першої інстанції при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , належним чином було досліджено наявні в матеріалах справи докази, зокрема, дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД№154253 від 22.10.2022 ( а.с. 2), письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зазначені у протоколі (а.с.5-6), відеозаписі з нагрудної боді-камер поліцейського, записаного на DVD -диск та долученому до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.10), направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.7), довідки (а.с. 8-9), копії протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 3), яким суд першої інстанції дав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, знайшов своє підтвердження і в ході апеляційного перегляду справи.

Відповідно до диспозиції ч. 4 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду

За змістом п. 2.10. «є» у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки). Проте, ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР дотримано не було.

Як вбачається з переглянутого в ході апеляційного розгляду справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського, працівників поліції було викликано у зв`язку вчиненням ОСОБА_1 дорожнього транспортної пригоди. Під час встановлення особи ОСОБА_1 та з`ясування обставин вчинення дорожньо-транспортної пригоди, працівник патрульної поліції виявив у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: поведінку, яка не відповідає обстановці, оскільки він не зміг пояснити куди і звідки він їхав, запах алкоголю з порожнини рота та тремтіння рук. Тому працівником поліції ОСОБА_1 було названо всі виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», з яким ОСОБА_1 спочатку погодився. Та, як зафіксовано на відеозаписі ОСОБА_1 повідомив - «що випив пиво, якщо чесно» (04:06:20).

Потім працівниками поліції були запрошені свідки, які назвались ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , у присутності яких працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» або у найближчому мед. закладі, та роз`яснив наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. На пропозицію поліцейського пройти огляд ОСОБА_1 знову погодився (04:09:34), разом з тим, надалі, коли працівник поліції дістав газоаналізатор та запропонував ОСОБА_1 вибрати мундштук для огляду, ОСОБА_1 вже відмовився від проходження огляду, і вказав, що вжив алкоголь, а саме пляшку пива, вже після вчинення ДТП(04:10:36), та пояснив це тим, що на вулиці прохолодно та він нервував, чекаючи поліцейських. При цьому, ОСОБА_1 вказав, що прилад «Драгер» покаже наявність алкоголю, а тому, він відмовляється від проходження будь - якого огляду. Відразу після цього, ОСОБА_1 запитав у працівника поліції на скільки в нього заберуть права та де він їх може забрати.

Отже, з відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово вказував про те, що вживав алкогольні напої вже після ДТП, за його участі, від проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився, після чого на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Та обставина, що водій відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку і повідомив що вживав алкогольні напої після ДТП наведено і в письмових поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність доказів вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв після вчинення ДТП є неспроможними, та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, які свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП.

Факт вчинення дорожньо - траснпортної пригоди, який є ознакою об`єктиної сторони правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, ні ОСОБА_1 , ні його захисник - адвокат Гандзьошин М.В.не заперечували.

Посилання захисника на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відсутні ознаки сп`яніння, що свідчить про те, що останній в стані сп`яніння не перебував і відповідно таких ознак не мав, не заслуговують на увагу, оскільки ознаки алкогольного сп`яніння при кваліфікації дій за ч.4 ст. 130 КУпАП у протоколі не зазначаються.

Водночас, з наявного в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що у результаті огляду, проведеного поліцейськими, у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, окрім того, про наявність у ОСОБА_1 таких ознак сп`яніння було повідомлено останнього працівниками поліції під час з`ясування обставин вчинення дорожньо-транспортної пригоди, після чого ОСОБА_1 вказав, що вживав алкоголь вже після ДТП, що засвідчено на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що дії ОСОБА_1 , які полягають у вживанні після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, є порушенням п. 2.10 «є» ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Між тим, як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД №154253, ОСОБА_1 інкримінувалось порушення як порушення п. 2.10 є), так і порушення п. 2.5 ПДР, та дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Однак, зазначення в протоколі про порушення ОСОБА_1 вимог ч.4 ст. 130 КУпАП пункту 2.5 ПДР України є безпідставним, оскільки диспозицією ч.4 ст. 130 КУпАП не передбачена відповідальність за відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння. Порушення водієм п.2.5 ПДР України, яке полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядкуутворюєсклад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який відрізняється за своїм змістом, складом та кваліфікуючими ознаками від складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув та правильно встановивши обставини правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, в мотивувальній частині постанови безпідставно послався на порушення ОСОБА_1 п. 2.5. ПДР України, а тому такий висновок суду підлягає виключенню з оскаржуваної постанови суду, що не впливає на доведеність винуватості ОСОБА_1 упорушенні п. 2.10 «є» ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням викладеного, вважаю, що постанову Баришівського районного суду Київської області від 24.01.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП слід змінити, виключивши з мотивувальної частини постанови вказівку на порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим апеляційну скаргу захисника задовольнити частково.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання адвоката Гандзьошина М.В., в інтересах ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Баришівського районного суду Київської області від 24.01.2023.

Апеляційну скаргу адвоката Гандзьошина М.В. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Баришівського районного суду Київської області від 24.01.2023, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки - змінити, виключивши з постанови судді висновок про порушення ОСОБА_1 п.2.5 а Правил дорожнього руху України.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал