ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/442/23 Справа № 175/1519/22 Суддя у 1-й інстанції - Ребров С.О. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Дніпро

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , та його захисника - адвоката Анищенка А.О. у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2023 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536,80 гривень на користь держави.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 03 травня 2022 року о 12.30 год. за адресою: Дніпропетровська область Солонянський район а/д М30 916 км керував автомобілем Volkswagen Caravelle, державний номер НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Водій погодився на огляд у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я (КП «ОМПЦ №3» ДОР) та згідно висновку фельдшера від 13.05.2022 водій ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння. Отже гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 просить поновити йому строк апеляційного оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2023 року, скасувати її та закрити провадження по справі щодо нього у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що про винесення даної постанови йому стало відомо лише 02.02.2023 року, після отримання її копії у відділенні Укрпошти, оскільки він не знав й про засідання, яке відбулося 18.01.2023 року, за наслідком якого судом винесена ця постанова.

Зазначає, що 03.05.2022 він дійсно рухався з м. Кам`янсьхе в напрямку свого місця мешкання (м. Новогродівка Донецької області) на власному автомобілі Volksvagen Caravelle. Приблизно о 12.10 був незаконно зупинений працівниками поліції без поважних на це причин: правил дорожнього руху не порушував. Після зупинки співробітник поліції на його запитання щодо причин зупинки не відповів, а звинуватив його у тому, що він знаходиться в стані наркотичного сп`яніння, аргументуючи це почервонінням очей та слабким реагуванням зіниць очей на світло та запропонував пройти медичний огляд у наркотичному диспансері, на що він відповів згодою, адже наркотичні засоби жодного разу не вживав. Приблизно о 13.00 він здав аналізи у Центрі лікування залежностей КП «ОМПЦЛЗ» ДОР». Після цього поліцейські йому сказали, що він може бути вільним, він сів у власний автомобіль та продовжив рух, адже необхідно було встигнути додому до настання комендантської години у Донецькій області. При цьому, його не було відсторонено від керування транспортним засобом, що свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів справи за ст. 130 КупАП.

Звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення у його присутності не складався, копія йому не надавалася, права не роз`яснювалися, медичний висновок він не отримував, у зв`язку з цим був позбавлений права його оскарження.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що вся процедура виявлення та фіксації адміністративного правопорушення повинна фіксуватись за допомогою відеореєстратора. Однак, диск з портативного відеореєстратора до матеріалів не приєднано, що є істотним порушенням вимог ст. 266 КУпАІІ та п. 5 розділу II Інструкція № 1026, оскільки неможливо встановити всі обставини та склад адміністративного правопорушення, а також оцінити дії поліцейських під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд, вислухавши думки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , та його захисника - адвоката Анищенка А.О., які апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи позицію апелянта щодо пропущеного строку на апеляційне оскарження, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та вважаю за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Як витікає з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим cт. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суд також враховує висновки Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі №1-11/2015, де в п.2.1 мотивувальної частини рішення, зазначено, що: «...ніхто не може бути підданий заходу впливу за адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративне правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності; завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом».

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, при розгляді справ про адміністративне правопорушення судам необхідно з`ясовувати всі вищенаведені обставини, однак Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області дані вимоги закону не були дотриманні.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 246821 від 20.06.2022 року 03 травня 2022 року о 12.30 год. за адресою: Дніпропетровська область Солонянський район а/д М30 916 км керував автомобілем Volkswagen Caravelle, державний номер НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Водій погодився на огляд у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я (КП «ОМПЦ №3» ДОР) та згідно висновку фельдшера від 13.05.2022 водій ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння. Отже гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Висновки суду про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №246821 від 03 травня 2022 року, висновком щодо результатів медичного огляду, рапортом працівника поліції.

Втім, посилаючись на вказані вище докази як на такі, що підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, суддя місцевого суду не проаналізував їх, не зазначив, які саме дані містяться у цих доказах, які саме факти та обставини ці докази підтверджують, та взагалі не надав їм відповідної оцінки, дійшовши передчасного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суддя місцевого суду формально послався в постанові на протокол про адміністративне правопорушення та наявні в матеріалах справи докази, залишивши поза увагою питання стосовно дотримання поліцейськими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 вимог ст.ст. 256, 266 КУпАП.

Так, під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено два види об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

В силу ч. 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 268 КУпАП України, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Втім, матеріали справи не містять відомостей на підтвердження належного роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст..268 КУпАП та ст. ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України, що є порушенням його права на захист, та, в свою чергу, є передумовою визнання факту недійсності проведеного з порушенням вимог ст.266 КупАП огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.

Крім того, статтею 35 Закону України "Про Національну поліцію" передбачений виключний перелік підстав для зупинки транспортного засобу.

Відповідно до частини 1 вказаної статті, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським, або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Відповідно до частини другої вказаної статті поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Огляд водія з метою виявлення чи перебуває останній у стані сп`яніння, з точки зору ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» не може бути підставою для зупинки транспортного засобу, так як не може бути візуально встановлено поліцейським під час руху транспортного засобу.

Проте матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять передбачених законом підстав зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 обставини, визначені законом, які б давали поліцейському право вимагати від останнього пройти огляд на стан сп`яніння, були відсутні. Працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 таких положень ПДР, які б відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Згідно з вимогами ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

На переконання апеляційного суду вказані обставини необґрунтовано були залишені поза увагою судом першої інстанції, як такі, що вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, спростовують та можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вказаною статтею виключають, а згідно з роз`ясненнями, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Зважаючи на те, що відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні в цій справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та відповідно наявності в його діях складу правопорушення, у зв`язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КупАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2023 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2023 року - скасувати.

Винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП та провадження у справі закриті на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко