Справа № 461/2903/23 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 33/811/875/23 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Януль Віктора Степановича, представника Львівської митниці Держмитслужби Лубоцького Богдана Ігоровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 18 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого на посаді водія в ТОВ Транспортна компанія «Рівне Транс ГРУП», адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 481 МК України,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України та накладено на нього стягнення у виді конфіскації в дохід держави транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ С220, реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації Республіка Литва), VIN № НОМЕР_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Згідно з постановою судді, 14.04.2023 р. об 11 годині 23 хвилині у зону митного контролю пункту пропуску «Рава-Руська - Хребенне» Львівської митниці смугою руху «червоний коридор» заїхав тягач марки «DAF XF 105.410» реєстраційний номер НОМЕР_3 з напівпричепом «Schmitz» реєстраційний номер НОМЕР_4 з вантажем «Будівельні матеріали». До митного оформлення водієм гр. України ОСОБА_2 було подано наступний комплект документів: міжнародну товарно-транспортну накладну CMR № БН від 12.04.2023 p., інвойс № JLVIST5879 від 18.01.2023 p., 6216, 6622 від 20.01.2023, електронні МД IM 40 ЕА № UA100380/2023/675249, IM 40 ЕА № UA100380/2023/675248. IM 40 ЕА № UA100380/2023/675247 від 13.04.2023, контрольний талон для проходження по «червоному коридору» серії TIC номер 499963, паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_5 від 24.12.2015 p., свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів № НОМЕР_6 від 13.12.2022 p.,та НОМЕР_7 від 14.07.2021 р. У ході митного контролю вказаного транспортного засобу та в ході перевірки баз даних ЄАІС Держмитслужби України було виявлено, що гр. України ОСОБА_3 ввіз на митну територію України 22.02.2022 р о 02 годині 01 хвилині через пункт пропуску Устилуг - Зосин". Митний пост "Устилуг" Волинської митниці легковий автомобіль марки MERCEDES-BENZ С220, реєстраційний номер НОМЕР_8 (країна реєстрації Республіка Литва), VIN № НОМЕР_2 у митному режимі «Тимчасове ввезення до 60 днів» під письмове зобов`язання про зворотнє вивезення від 22.02.2022 № UA205110/2022/1038, згідно якого зобов`язувався вивезти зазначений транспортний засіб у термін до 23.04.2022 р. На момент перетину кордону, відповідних документів, щодо продовження терміну доставки автомобіля марки MERCEDES-BENZ С220, реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації Республіка Литва), VIN № НОМЕР_2 унаслідок аварії чи дії обставин непереборної сили, чи внаслідок протиправних дій третіх осіб, накладення арешту чи вилучення зазначеного вище автомобіля громадянин ОСОБА_3 до митного контролю не подав, У відповідності до вимог ст.192 Митного кодексу України, до найближчого митного органу про обставини, події (аварії або дії обставин непереборної сили), місцезнаходження товарів і транспортного засобу, вказаний громадянин не звертався. Згідно 4.4 ст 380 Митного кодексу України громадяни-резиденти, які перебувають на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном, мають право тимчасово ввозити на митну територію України під письмове зобов`язання про зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, один транспортний засіб особистого користування, що класифікується за товарною позицією 8703 (крім товарної підпозиції 8703 10) згідно з УКТ ЗЕД, та причіп до нього, що класифікується за товарною підпозицією 8716 10 згідно з УКТ ЗЕД (за умови ввезення разом із транспортним засобом), на строк, що не перевищує 60 днів протягом одного календарного року (який може бути як безперервним, так і з перервами), без сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Цей строк може бути продовжений митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Таким чином, громадянином України ОСОБА_2 перевищено строк тимчасового ввезення автомобіля марки MERCEDES-BENZ С220, реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації Республіка Литва), VIN № НОМЕР_2 більше ніж на тридцять діб.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Януль В.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 18 травня 2023 року, скасувати вказану постанову та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу порушення митних правил.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржувану постанову вважає незаконною та необґрунтованою в зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що не скоював порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ч.6 ст. 481 МК України.

Вказує, що автомобіль не вивезений за митну територію України в обумовлені строки з поважних причин, а саме у зв`язку з введенням військового стану, який характеризується такими ознаками, як надзвичайність та невідворотність.

Звертає увагу на те, що на своїй офіційній сторінці Державна митна служба України в 2022 році повідомила, що митними органами буде зупинено/продовжено відповідні строки тимчасового ввезення транспортних засобів, терміни зворотного вивезення яких було визначено на період після 24.02.2023. Апелянт знаючи про наявність вказаних обставин був переконаний в тому, що строки на вивезення транспортного засобу зупинені та продовжені до закінчення війни.

Вважає, що введення воєнного стану однозначно є обставиною непереборної сили, адже ні юридично, ні фактично апелянт не міг і не може вивезти автомобіль за кордон, оскільки є особою призивного віку та не має права виїзду закордон для вивезення автомобіля.

Стверджує, що виїжджав за кордон тільки в відрядження, як працівник фірми ТОВ ТП «Рівнетрангруп» на транспортних засобах цієї фірми.

На переконання апелянта, суд першої інстанції безпідставно зазначив про відсутність підстав для застосування ст. 460 МК України, оскільки вказана норма однозначно підлягає застосуванню.

Зауважує, що закінчився шестимісячний строк адміністративного стягнення 23.04.2022, коли автомобіль мав бут вивезений за межі України.

На думку апелянта, при описаних обставинах вбачаються підстави якщо не для закриття провадження у справі, то для звільнення його від адміністративної відповідальності за ст. 22 КУпАП у зв`язку із малозначністю.

Зауважує, що правопорушення є малозначним в зв`язку з відсутністю в його діях умислу на його вчинення, автомобіль з протиправною метою не використовувався, будь якого збитку державі не завдано і завдано бути не могло. Крім цього, вважає, що мав право на розмитнення автомобіля без сплати відповідних платежів.

Звертає увагу, що буд якої незаконної мети апелянт не переслідував, він офіційно працевлаштований, має незначні доходи, менше мінімальної заробітної плати, позитивно характеризується по місцю роботи та місцю проживання, займається волонтерською діяльністю.

В обгрунтування пропуску строку апеляційного оскарження покликається на те, що апелянт не був повідомлений про час та місце розгляду справи, та така розглянута у його відсутності, копія постанови на адресу апелянта не направлялась. Вказує, що на час розгляді справи апелянт перебував за кордоном у відрядженні з 11.05.2023 по 27.05.2023.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, про причини неявки суд не повідомили, водночас в адвокат просив проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 , відтак з метою дотримання розумних строків розгляду апеляційної скарги апеляційний суд вважає за необхідне проводити апеляційний розгляд у його відсутності.

У судовому засіданні адвокат Януль В.С. підтримав подану апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів та просив таку задовольнити. Не заперечив проти проведення розгляду у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який був належним чином був повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Представник Львівської митниці Державної митної служби України Лубоцький Б.І. заперечив проти задоволення апеляційної скарги, зазначивши, що така не ґрунтується на вимогах закону.

Заслухавши позицію учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

З огляду на те, що ОСОБА_1 не був присутній під час прийняття рішення у справі, копію оскаржуваної постанови не отримував, з такою ознайомився на сайті «Судова влада», апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та такий підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 487 МК України, передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил посадова особа зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вищевказані вимоги закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі, оскільки висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 підтверджується: протоколом про порушення митних правил №0397/20900/23 від 14.04.2023 р. (а.с.1-4); письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 14.04.2023 р. (а.с.5); копією контрольного талону для проходження по «червоному коридору», серія ТІС номер 499963 (а.с.6); витягом з Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску (а.с.11-14), доповідною запискою (а.с.15-16) та іншими дослідженими матеріалами справи, які знаходяться у об?єктивному взаємозв?язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Вказані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.

Частиною 6 статті 481 МК України, передбачена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

Зокрема, частиною другою статті 108 Митного кодексу України установлено, що строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення встановлюється митним органом з урахуванням того, що ці транспортні засоби повинні бути реекспортовані відразу ж після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені.

Згідно норм ст.380 МК України громадянам - нерезидентам дозволяється тимчасове ввезення на митну територію України транспортних засобів на строк до одного року.

Таким чином, ОСОБА_1 перевищив строк тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, що підтверджується матеріалами справи.

При цьому, судом апеляційної інстанції не встановлено обставин, передбачених ст. 460 Митного кодексу України, з настанням яких діяння, передбачене ст. 481 Митного кодексу України, не тягне за собою адміністративної відповідальності під час судового розгляду, як не встановлено дії обставин непереборної сили, які стали причиною пропуску строку тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ С220, реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації Республіка Литва), VIN № НОМЕР_2 .

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 ввіз на митну територію України 22.02.2022 р о 02 годині 01 хвилині через пункт пропуску Устилуг - Зосин". Митний пост "Устилуг" Волинської митниці легковий автомобіль марки MERCEDES-BENZ С220, реєстраційний номер НОМЕР_8 (країна реєстрації Республіка Литва), VIN № НОМЕР_2 у митному режимі «Тимчасове ввезення до 60 днів» під письмове зобов`язання про зворотнє вивезення від 22.02.2022 № UA205110/2022/1038, згідно якого зобов`язувався вивезти зазначений транспортний засіб у термін до 23.04.2022 р.

На момент перетину кордону, відповідних документів, щодо продовження терміну доставки автомобіля марки MERCEDES-BENZ С220, реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації Республіка Литва), VIN № НОМЕР_2 унаслідок аварії чи дії обставин непереборної сили, чи внаслідок протиправних дій третіх осіб, накладення арешту чи вилучення зазначеного вище автомобіля громадянин ОСОБА_3 до митного контролю не подав. У відповідності до вимог ст.192 Митного кодексу України, до найближчого митного органу про обставини, події (аварії або дії обставин непереборної сили), місцезнаходження товарів і транспортного засобу, вказаний громадянин не звертався.

При цьому, як вбачається із апеляційної скарги ОСОБА_1 , останній здійснював виїзд з території України, що свідчить про те, що він мав реальну можливість звернутися до митного органу з повідомленням про обставини, події (аварії або дії обставин непереборної сили), місцезнаходження товарів і транспортного засобу ще до складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, що ним зроблено не було.

З огляду на це, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, є доведеною в повному обсязі, та на нього накладене стягнення у межах санкції статті, а тому постанова Галицького районного суду м. Львова від 18 травня 2023 року є законною, обґрунтованою, та підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Крім цього, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про можливе звільнити останнього від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, оскільки підстави для звільнення особи що притягається до адміністративної відповідальності за малозначністю діяння відсутні.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Очевидно, це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої шкідливості й не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам.

Між тим апеляційним судом не встановлено обставин, які б значно знижували суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та свідчили про малозначність такого порушення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість рішення судді місцевого суду та відсутність підстав звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП та закриття провадження у справі.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245,280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи й обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушенні митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 МК України.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необгрунтованість постанови судді, невідповідність висновку суду фактичним обставинам справи, оскільки викладений у судовому рішенні висновок підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги. Судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 18 травня 2023 року.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 18 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 481 МК України, залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Урдюк Т.М.