Справа № 372/3085/23
Провадження № 3-1203/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 липня 2023 року Обухівський районний суд Київської області в складі головуючої судді Висоцької Г. В., за участю секретаря Куник О. В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника Корзаченка В. М., потерпілої ОСОБА_2 , її представника Сівовна Ю. В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Обухівського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

24.05.2023 року о 18:38 год. гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно колишньої співмешканки ОСОБА_2 , що полягало в отриманні нею смс-повідомлень з текстом погроз та висловами в її бік брутальних слів, що спричинило психологічний тиск здоров`ю останньої, в свою чергу вчинивши правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, потерпілу та її представника, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього документи, прийшов до переконання про винуватість ОСОБА_1 в скоєнні інкримінованого йому адміністративного правопорушення з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Ця ж стаття в п. 14 надає визначення психологічному насильству як формі домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, оцінюючи показання осіб в цій справі та зміст інших доказів, суд здійснює це через призму законодавчого визначення психологічного насильства як форми домашнього насильства.

ОСОБА_1 не заперечував під час судового розгляду, що ОСОБА_2 є його колишньою співмешканкою, не заперечував факт його авторства щодо оголошеного в судовому засіданні змісту повідомлень, направлених потерпілій в месенджері, та образливий характер таких повідомлень. Проте, ОСОБА_1 наполягав, що потерпіла сама спровокувала його звертатися до неї в такий брутальній формі, оскільки, як йому стало відомо від спільних друзів, ОСОБА_2 намагалася чинити вплив на свідків, які підлягатимуть допиту за його ініціативою в кримінальному провадженні за обвинуваченням його в скоєнні відносно неї кримінального правопорушенні, передбаченого ст. 126 КК України.

ОСОБА_2 , будучи повідомленою про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань в суді, також підтвердила, що ОСОБА_1 є її колишнім співмешканцем. Характер надісланих їй повідомлень, зміст яких був оголошений в судовому засіданні, вона сприймає як образливий та такий, що принижує її гідність, тим більше, враховуючи контекст їхніх стосунків в даний час. ОСОБА_2 наголосила, що через неодноразове застосування до неї фізичного насильства, за фактом останнього ОСОБА_1 в даний час перебуває в статусі обвинуваченого в рамках кримінального провадження. Через застосування до неї фізичного насильства їй довелося змінити своє місце проживання, номер мобільного телефону, тобто вчинити дії, які б убезпечили її від ОСОБА_1 . В зв`язку із чим такі повідомлення принизливого характеру викликають в неї відчуття страху, емоційної пригніченості, змушують почуватися в небезпеці та викликають невпевненість в собі.

Оголошений в судовому засіданні зміст повідомлень, який не може бути приведений дослівно через нецензурність більшості висловів, безумовно носить умисно образливий, агресивний та принизливий характер, який здатний викликати емоційну невпевненість, завдати шкоди психічному здоров`ю особи. Так, суд звертає увагу, що лексичне тлумачення більшості висловів, спрямоване на висміювання фізичних даних потерпілої, торкаються інтимних сторін її життя.

Суд також враховує обставини, в ході яких висловлені образи, а саме наявність кримінального провадження відносно ОСОБА_1 за завдання тілесних ушкоджень потерпілій, які створюють реальні умови для завдання психічної шкоди ОСОБА_2 та можуть добросовісно розцінюватися останньою як психологічний тиск.

Показання свідка ОСОБА_3 , який за ініціативою ОСОБА_1 був допитаний в судовому засіданні, і які зводяться до того, що ОСОБА_2 вмовляла його вплинути на свідка в кримінальному провадженні, заперечуються потерпілою ОСОБА_2 . Так, остання показала суду, що мала розмову із ОСОБА_3 , який доводиться їй «кумом» про її невдалі стосунки із ОСОБА_1 , які мали наслідком кримінальне провадження за обвинуваченням останнього за фізичне насилля над нею. Проте, потерпіла категорично заперечила, що вдавалася до вмовлять чи інших дій задля впливу на свідка в кримінальному провадженні.

Суд, оцінивши показання свідка ОСОБА_3 в цій частині, та дії ОСОБА_1 , які стали підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, в будь-якому випадку не вбачає підстав для їх виправдання «провокативними розмовами ОСОБА_2 із ОСОБА_3 » і вважає їх непропорційними, як такі, що мають всі ознаки психічного тиску, як прояву психічного насильства.

На підставі сукупності досліджених доказів, враховуючи характер вчиненого правопорушення, його наслідки, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, суд вважає необхідним призначити стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у виді громадських робіт в мінімальному розмірі, передбаченому в санкції, оскільки на думку суду застосування до нього саме такого виду адміністративного стягнення є достатнім заходом впливу для виправлення та запобігання вчинення ним правопорушень в подальшому.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Таким чином, з урахуванням ЗУ «Про судовий збір» з особи яка визнана винною у вчинені адміністративного правопорушення підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись статтями 23, 27, 33, 124, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк тридцять годин.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп. згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подається до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення постанови з дня отримання її копії.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби та з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного відповідній статті Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Строк пред`явлення до виконання постанови - три місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя Висоцька Г.В.