ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5572/23
провадження № 3/753/2766/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2023 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Шаповалова К.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

В С Т А Н О В И В:

до Дарницького районного суду міста Києва з Управління патрульної поліції міста Києва надійшли протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 квітня 2023 року адміністративні матеріали передані судді Шаповаловій К.В.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 031003 від 27 березня 2023 року, 12 грудня 2022 року о 08:10 год. в м. Києві на перехресті вулиць Харківське шосе та Тростянецька, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "ВАЗ" д.н.з. НОМЕР_1 та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, а саме - наїзду на пішохода ОСОБА_2 , залишив місце ДТП, тобто допустив порушення пункту 2.10 (а,б,в,д) ПДР, та вичинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122-4 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, зазначив, що він дійсно скоїв наїзд на пішохода, просив долучити до матеріалів справи копію ухвали Дарницького районного суду м.ю Києва від 31 березня 2023 року, відповідно до якої він звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, на підставі статті 46 КК України, кримінальне провадження відносно нього наразі закрите. ОСОБА_1 зазначив, що місце ДТП він умисно не покидав, поїхав з місця вчинення пригоди, оскільки повіз потерпілу до лікарні, так як у неї були певні травми, зазначив, що потерпіла сама вирішила їхати до лікарні, а не чекати карету швидкої медичної допомоги. З потерпілою у лікарні весь час згнаходилась його дружина, він сплатив кошті за огляд потерпілої та за лікування і подальше перебування на лікуванні. Вказав, що чекав працівників поліції у лікарні, бо їх повідомили медичні працівники. Коли поліція приїхала до лікарні, він разом з ними повернувся на місце ДТП та пояснив обставини подій, що мали місце. Зауважив, що не збирався зникати з місця ДТП, розумів свою вину у тому, що сталося, але був змушений поїхати до лікарні з потерпілою, для надання їй якнайшвидше кваліфікованої медичної допомоги.

Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наданих в суді пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо часу, місця, способу настання обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та безпосередньо її ролі в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, доходить до наступного висновку.

Статтею 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Пунктами 2.10 (а, б, в ,д) ПДР встановлено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений статтею 122-4 КУпАП.

Відповідно до статей 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення має забезпечувати повне, всебічне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

За умовами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом із тим, для кваліфікації діяння за статтею 122-4 КУпАП необхідним, зокрема, є встановлення порушення, саме залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона - відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи - є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

З урахуванням того, що під спрямованістю умислу розуміється мобілізація інтелектуальна - вольових зусиль винного на вчинення діяння, що посягає на конкретний об`єкт, здійснюється обраним особою способом та заподіює конкретні наслідки.

При цьому, для кваліфікації діяння безпосереднє і вкрай важливе значення має встановлення виду умислу за ступенем конкретизації в свідомості суб`єкта злочину передбачення можливості настання суспільно-небезпечних наслідків, до яких відносять визначений, альтернативний і невизначений умисел, оскільки вчинене може бути кваліфіковане за статтею 122-4 указаного Кодексу лише за умови встановлення прямого визначеного умислу, де особа має конкретне, точне уявлення про індивідуально визначений результат свого діяння, передбачає можливість (неминучість) настання конкретних суспільно небезпечних наслідків.

На відміну від нього за альтернативного або невизначеного умислу свідомість винного охоплює можливість настання двох або більше конкретно визначених наслідків (альтернативний) або широкого спектру негативних наслідків у межах одного виду шкоди чи різних її видів, що, хоча і охоплюються передбаченням винного, але індивідуально не визначені в його свідомості (невизначений).

У той час, як адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності (див. постанову ВС від 25 травня 2021 року у справі № 383/1120/16-а (2-а/383/4/17).

З урахуванням встановлених обставин подій, що мали місце 12 грудня 2022 року, суд дійшов висновку, що даних щодо умислу ОСОБА_1 на залишення місця пригоди, до якого він був причетним, матеріали справи не містять, і в судовому засіданні таких не встановлено.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, тому провадження за статтею 122-4 КУпАП підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись статтями 122-4, 251, 252, 268, 283-285 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 122-4 КУпАП - закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя К.В. Шаповалова