Справа№ 953/751/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2023 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Бородіна Н.М. за участю ОСОБА_1 , захисника адвоката Максименко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в заді суду в м.Харкові відвід судді по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , за ч.3 ст. 156 КУпАП, -

встановив:

В провадженні судді Київського районного суду м.Харкова Лисиченко С.М. перебуває справа про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , за ч.3 ст. 156 КУпАП, -

19.04.2023р. ОСОБА_1 заявлено відвід судді Лисиченко С.М. з тих підстав, що вона відмовила в задоволені клопотань, не надала можливості їх оголосити, продовжила судове засідання до 18:00 год., здійснила її допит у якості свідка. Вказане на думку ОСОБА_1 та її захисника свідчить про неупередженість судді та порушення Кодексу суддівської етики, ЗУ «По судоустрій та статус суддів» та ст. 129 КУ.

Суддя зазначає, що КУпАП не передбачено підстави для відводу судді.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII).

Також у своєму рішенні «Газета «Україна-центр» проти України» ЄСПЛ наголошував, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, допоки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію потрібно визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів.

Суд оцінюючи, чи наявні підстави для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує, що не встановлено будь-які підстави стверджувати, що суддя Лисиченко С.М. має та виявляє особисту упередженість під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Доказів протилежного Дімович Т.М. не надано.

Фактично доводи ОСОБА_1 зводяться до незгоди із прийнятими суддею процесуальними рішеннями, що не є підставою для відводу, а її право може бути реалізовано шляхом подання апеляційної скарги на судове рішення ухвалене за результати розгляду суддею справи.

На підставі викладеного та керуючись ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, -

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Київського районного суду м.Харкова Лисиченко С.М. відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Бородіна Н.М.