Справа № 372/2719/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 липня 2023 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Кравченко М.В. розглянувши матеріали, що надійшли від Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Обухів Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

по ч. 1 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 072125 від 10.06.2023 року, 10 червня 2023 року гр. ОСОБА_1 , будучи продавцем ФОП « ОСОБА_2 » в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , здійснював торгівлю тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, без марки акцизного збору, чим порушив правила торгівлі тютюновими виробами, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вину не визнав, в письмових поясненнях зазначив, що він працював в цьому магазині з моменту придбання товару згідно накладної від 08.06.203 року, до цього він не працював. Даний товар був придбаний у ПП «Портсигар», магазин діє на підставі ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами реєстр № 2205147, термін дії якої з 22.12.2022 року до 22.12.2023 року, видана ФОП « ОСОБА_2 ». інший отовар окрім цього відсутній, до цього магазин не здійснював торгівлю підакцизними товарами.

На розгляд справи в суді ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду письмові пояснення в яких просив закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В поясненнях зазначив, що не є суб`єктом господарської діяльності, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Перевіривши та дослідивши матеріали справи, вивчивши докази, які містяться в адміністративному матеріалів, суд приходить до наступних висновків.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутньою на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до ст. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, кожній особі, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 2 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Практика Європейського суду з прав людини, у своїх рішеннях, вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до положення ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини та ст. 62 Конституції України та ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/ 2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою, тощо, є неналежними доказами.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності,а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вважаю, що вказаний протокол є незаконним, необґрунтованим, викладена суть не відповідає дійсним обставинам справи, протокол складений з порушенням вимог ст.ст. 156, 245, 256, 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення виходячи з наступного.

Так, в матеріалах справи міститься протокол про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 072125 від 10.06.2023 року разом із доданими до нього документами. Зі змісту зазначеного вище адміністративного протоколу вбачається, що: «… 10.06.2023 року в магазині «SMOKY ICE SHOP» за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ФОП ОСОБА_2 , ОСОБА_1 здійснив торгівлю тютюновими виробами та рідиною, що використовується в електронних без марки акцизного збору ...»

З урахуванням вищевикладеного дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ч. 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме роздрібна або оптова торгівля алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Згідно ч. 1 ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Слід звернути увагу, що у спірному адміністративному протоколі відсутній час вчинення адміністративного правопорушення, а зазначена лише дата вчинення такого правопорушення, що не відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Крім того, під час складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 , працівниками поліції не було роз`яснено права, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також зміст статей 55, 56, 59, 63 Конституції України, що у свою чергу є грубим порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та Конституції України. Під час складання протоколу, ОСОБА_1 було повідомлено лише про місце розгляду адміністративної справи відносно, нащо він й поставив свій підпис.

Також вважаю за необхідно зазначити, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на положення нормативно - правових актів, які на думку працівників поліції порушив ОСОБА_1 , адже ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення є нормою права, яка визначає лише відповідальність за адміністративне правопорушення, а сама процедура (правила) торгівлі тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах визначається іншими нормативно-правовими актами. Отже відсутність у протоколі посилання на порушення відповідних положень, що визначають правила торгівлі тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах виключає підстави притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, вважаю за необхідне звернути увагу на тому, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення утворюється за наявності таких складових, як суб`єктивна сторона правопорушення, суб`єкт правопорушення, об`єктивна сторона правопорушення та об`єкт.

Згідно з ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Частино 1 ст. 55 Господарського кодексу України визначено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно з ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Системне тлумачення вказаних вище норм Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та ГПК України дає підстави дійти висновку, що роздрібна торгівля тютюновими виробами дозволяється лише суб`єкту господарювання і за наявності у суб`єкта господарювання ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами.

З огляду на викладене, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення може бути лише суб`єкт господарювання.

З урахуванням вищевикладеного з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , не являється суб`єктом господарювання, не являється особою, яка здійснює господарську діяльність та зареєстрований відповідно до закону як підприємець та не має ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами, а являється лише особою, яка перебувала на стажуванні у якості продавця. З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_1 не являється суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з чим в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу правопорушення.

При цьому слід наголосити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, провадження по даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

Підсумовуючи вище викладене, зважаючи на порушення при складані адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 , вважаю, що жодних допустимих та належних доказів вини ОСОБА_1 в матеріалах справи не має.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення».

Керуючись ст.ст. 280, 283, 284, 307, 308, п. 1 ст. 247 ст. 156 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 за ч. 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд.

Суддя М.В.Кравченко