ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/773/23 Справа № 181/201/23 Суддя у 1-й інстанції - Літвінова Л. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2023 року, щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, яка не працює, мешканка АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 184 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.

При обставинах, встановлених місцевим судом, 21 грудня 2022 року ОСОБА_1 , в порушення ст. 150 Сімейного кодексу України, ухиляється від виконання обов`язків, передбачених чинним законодавством України, внаслідок чого не забезпечено необхідні умови проживання своїх малолітніх дітей, які були без нагляду матері, брудні та голодні.

В апеляції:

- ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати та зарити провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП. При цьому вказує, що протокол про адміністративне правопорушення, за відсутності інших доказів, не може бути достатнім для встановлення винуватості особи. Акт огляду складався за її відсутності, оскільки у зв`язку із хворобою дитини, вона були вимушена відлучитися до лікаря та під час її відсутності, за її проханням, за дітьми доглядала сусідка. Також вказує на невідповідність дійсності посилання в акті на відсутність ремонту в будівлі, а про охайність дітей на належне виховання свідчили ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Окрім цього зазначає, що акт було складено у зв`язку з неприязним відношенням до неї членів комісії, через правопорушення її сина ОСОБА_5 .

Про час, дату та місце судового засідання ОСОБА_2 повідомлена належним чином, в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, не є перешкодою для розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, не є слушними, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При винесенні оскаржуваної постанови суддею суду першої інстанції вказані вимоги були дотримані і його висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Диспозиція ч. 2 ст. 184 КупАП передбачає відповідальність за ухилення батьків, або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинене повторно протягом року.

Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Висновок суду щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні нею адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративні правопорушення серії ВАВ № 318690 від 16 січня 2023 року, складним у відповідності до ст. 256 КУпАП, яким зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП; довідкою інспектора СЮП ВП Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 24 січня 2023 року, відповідно до якої, ОСОБА_2 ніколи не працювала, родина проживає за рахунок державних коштів, державні кошти, надані на соціальне забезпечення її дітей використовуються не за призначенням, остання була неодноразово попереджена про адміністративну відповідальність за невиконання батьківських обов`язків; актом обстеження умов за місцем проживання ОСОБА_2 , відповідно до якого у дворі сміття, безлад, умови проживання незадовільні, діти брудні, деякі без одягу, найменша дитина відшукує хліб, інші продукти харчування відсутні. Стосунки в родині нульові, мати постійно обманює, обіцяє налагодити умови проживання, за дітьми не доглядає та не піклується.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто ухиленні від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Таким чином, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_2 у вчинені нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, яке підтверджується доказами, дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.

Доводи апеляції ОСОБА_2 стосовно того, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним доказом її винуватості, не є обґрунтованими, зважаючи на наведені вище докази, які кожен окремо, так і в сукупності підтверджують те, що ОСОБА_2 не забезпечує необхідних умов життя, навчання та виховання її неповнолітніх дітей.

Посилання ОСОБА_2 на те, що під час проведення огляду місця її проживання її не було вдома, не приймаються до уваги, оскільки не спростовують висновків, які викладені в акті обстеження умов проживання.

За наведеного, всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_2 , визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні нею інкримінованого адміністративного правопорушення, є доведеною поза розумним сумнівом.

З огляду на викладене, накладене на ОСОБА_2 стягнення узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і його розмір визначений в межах санкції ч. 2 ст. 184 КУпАП, а відтак, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді, без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Межівського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2023 року, щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 184 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кононенко