єдиний унікальний номер справи 546/509/23
номер провадження 3/546/308/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі судді Зіненка Ю.В., розглянувши матеріал, який надійшов від Сектору поліцейської діяльності № 1 Відділу поліції № 2 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , громадянин України, не працює, РНОКПП суду не відомий, до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП протягом року не притягувався,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

До Решетилівського районного суду Полтавської області 26 квітня 2023 року від Сектору поліцейської діяльності № 1 Відділу поліції № 2 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 13 квітня 2023 року о 00 годині 30 хвилин по вул. Травнева в с. Шамраївка Полтавського району Полтавської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 110307, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці чи у медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, органом, який ініціював притягнення особи до адміністративної відповідальності було надано наступні докази:

протокол про адміністративне правопорушення від 13.04.2023 серія ААД № 337229, в якому зазначені обставини керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (а.с. 2);

акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що від огляду ОСОБА_1 відмовився (а.с. 4);

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від огляду (а.с. 5);

рапорт помічника чергового СПД № 1 ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Богачик М.Ю. від 12.04.2023, в якому зазначено, що за повідомленням місцевого жителя ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння пересувається по селу на ТЗ Славута синього кольору (а.с. 6);

DVD-диск із відеофайлами, які було переглянуто у судовому засіданні (а.с. 10).

У судовому засіданні 20 червня 2023 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину не визнав та суду повідомив, що пізно ввечері 13 квітня 2023 року він перебував у салоні свого автомобіля, який стояв біля будинку його товариша, де вони сиділи з ним та розмовляли. При цьому автомобіль знаходився на узбіччі. Після того, як приїхала поліція, відносно нього було складено протокол про керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, хоча він алкоголю не вживав та не керував автомобілем в той момент. Перед цим він перебував у с. Сухорабівка у родичів та приїхав у с. Шамраївка до товариша ОСОБА_3 . Однак його автомобіль перебував на цьому місці близько двох годин. Погоджується з тим, що у нього знаходилися у салоні автомобіля алкогольні напої, однак він привіз їх для свого товариша.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Беркута Л.Г. у судовому засіданні зазначив, що вина ОСОБА_1 не доведена належними та допустими доказами. Так, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, оскільки: не зазначено місце його складання; не зазначена посада особи, яка його склала; не було роз`яснено права особі, яка притягається до адміністративної відповідальності; не точно зазначено час вчинення адміністративного правопорушення; місцем вчинення адміністративного правопорушення зазначена вулиця Травнева, 6, однак незрозуміло чому саме номер 6; ознаки алкогольного сп`яніння не відповідають наведеним у Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Також захисник зазначив, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не є доказом, оскільки ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння. Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції також не є належним доказом, бо невірно зазначено час, який суперечить переглянутим відеофайлам, не вказано заклад охорони здоров`я, а тремтіння рук не є ознакою алкогольного сп`яніння, так як Інструкцією передбачено виражене тремтіння пальців рук. Крім того рапорт працівником поліції прийнятий від анонімної особи та не може бути доказом у даній справі. Щодо відеозаписів зазначив, що ними не доводиться факт керування автомобілем ОСОБА_1 . До того ж відеозаписами підтверджується те, що працівник поліції не представився та не роз`яснив права особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Посилаючись на викладені обставини, просив закрити провадження по даній справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Також за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника були допитані свідки.

Так, допитаний у судовому засіданні 20 червня 2023 року свідок ОСОБА_4 , працівник поліції, суду повідомив, що він перебував на чергуванні з ОСОБА_5 . На планшет надійшов виклик про те, що в с. Шамраївка керує автомобілем особа в нетверезому стані, після чого вони виїхали до даного населеного пункту. Там вони побачили водія, який керував автомобілем ЗАЗ, який зупинив автомобіль на узбіччі після того як побачив патрульний автомобіль. Після цього йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на що той відмовився. На запитання захисника повідомив, що не знає чому у рапорті зазначено ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 . Однак ними було перевірено та встановлено, що мова йде про ОСОБА_1 . На запитання захисника відповів, що бачив як ОСОБА_1 зупинився на відстані близько 50 м. Транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 був зупинений за допомогою проблискових маячків. Причиною зупинки було порушення комендантської години. Права та обов`язки ОСОБА_1 роз`яснювалися.

Свідок ОСОБА_3 суду повідомив, що він був дома, час та дату точно не пам`ятає, але це було перед Пасхою, вони з своїм товаришем сиділи у автомобілі останнього, яке було припарковано на узбіччі біля його паркану, та розмовляли. Оскільки був пізній час, то він спитав у матері чи можна ОСОБА_1 у них переночувати. Потім приїхали працівники поліції та почали складати протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а його запросили свідком, на що він відмовився. На запитання відповів, що коли приїхали працівники поліції, то ОСОБА_1 автомобілем не керував. Чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої йому не відомо, при ньому не вживав.

Свідок ОСОБА_6 суду повідомив, що десь о першій годині ночі, точної дати не пам`ятає, собаки підняли сильний гавкіт. Він вийшов на вулицю та побачив біля його домогосподарства працівників поліції, ОСОБА_7 , які стояли біля його автомобіля. Коли саме ОСОБА_1 поставив там автомобіль та чи керував він автомобілем йому не відомо.

Допитаний у судовому засідання 12 липня 2023 року свідок ОСОБА_5 , працівник поліції, суду повідомив, що разом з напарником ОСОБА_4 перебував на чергуванні. На планшет прийшло повідомлення про те, що у с. Шамраївка Полтавського району громадянин керує автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Вони виїхали у даний населений пункт, де побачили, як назустріч їм рухається автомобіль. Вони включили проблискові маячки і метрів за 50 від них даний автомобіль зупинився та вимкнув фари. Коли вони під`їхали, то побачили як за кермом автомобіля перебуває ОСОБА_2 від якого був різкий запах алкоголю з порожнини рота. На запитання чому він керує транспортним засобом повідомив, що він приїхав додому. Від огляду на стан сп`яніння на місці та в закладі охорони здоров`я відмовився після чого було складено протокол про адміністративне правопорушення. На запитання захисника повідомив, що працівники поліції повинні перевіряти навіть анонімні звернення. Також повідомив, що він бачив, що автомобіль рухався їм назустріч після чого зупинився, хоча на камеру цього можливо і не видно.

Суд заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, свідків, вивчивши докази, надані стороною обвинувачення, доходить наступних висновків.

За нормою ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Норми статті 280 КУпАП визначають обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту суд зазначає наступне.

Суд не приймає твердження захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №337229 не відповідає вимогам закону та не є належним доказом, оскільки місцем складання протоколу зазначено АДРЕСА_2 . Незазначення району та області населеного пункту не є істотним порушенням при складанні протоколу та не тягне за собою визнання його недопустимим доказом.

Посада поліцейського, який складав протокол про адміністративне правопорушення зазначена ним як інсп. з РПП СПД №1 ВП №2 Полтавського РУП капітан поліції Остапенко Олександр Володимирович. На думку суду дане формулювання є прийнятним та достатнім для ідентифікації вказаної особи.

Щодо не роз`яснення прав особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки відсутній його підпис, суд зазначає, що у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 від підпису відмовився. Вказана обставина пояснює відсутність підпису ОСОБА_1 у відповідній графі.

Щодо того, що час вчинення правопорушення не відповідає тому, що зазначено на відеозаписі, суд приймає до уваги пояснення працівника поліції про те, що час на відеореєстраторі збивається після того як заглушити автомобіль. А тому фактичний час вчинення правопорушення може не відповідати тому, що зазначено на відеофайлах. Однак судом ураховується те, що час вчинення правопорушення особою, яка притягається до адміністративного правопорушення, на місці складання протоколу не оспрювався.

З приводу ознак сп`яніння та того, вони зазначені всупереч Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції суд зазначає, що відповідно до пункту 3 розділу І даної інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

У протоколу про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук).

Суд погоджується з тим, що тремтіння рук не в повній мірі відповідає встановленим ознакам алкогольного сп`яніння, однак така ознака алкогольного сп`яніння, як різкий запах алкоголю з порожнини рота, зазначена інспектором у відповідності до вищезазначеної інструкції та є самостійною підставою для проведення огляду на стан сп`яніння.

З огляду на викладене суд не погоджується з думкою сторони захистку про те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом по даній справі. А зазначені недоліки у його змісті не можуть бути підставою для визнання його недопустими доказом.

Щодо тверджень захисника про те, що рапорт прийнятий від анонімної особи та не може бути доказом у даній справі суд зазначає, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. Тобто, викладені у рапорті відомості можуть бути доказом за наявності інших належних та допустимих доказів. У свою чергу, заява анонімної особи не може бути доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, однак може бути підставою для перевірки працівниками поліції викладеної у ній інформації.

Щодо долученого до матеріалів справи акту огляду на стан сп`яніння суд зазначає, що відповідно до пункту 10 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів зазначаються результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським.

Тобто у випадку відмови водія від проходження такого огляду потреби у долученні акту огляду до матеріалів справи суд не вбачає.

Те ж саме стосується і форми Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння як на місці, так і в закладі охорони здоров`я відмовився.

Однак суд погоджується з твердженням сторони захисту про те що, що працівниками поліції не було доведено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами) водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція №1452/735)

Відповідно до пунктів 2, 3 розділу І Інструкції №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно пунктів 6, 7 розділу І Інструкції №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

При цьому суд зазначає, що згідно роз`яснень, які містяться в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування .

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює юридичну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наведені норми закону вказують на необхідності проведення поліцейським огляду на стан сп`яніння саме водіїв транспортних засобів та на місці зупинки транспортного засобу.

Однак факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтвердили лише допитані у судовому засіданні працівники поліції.

Водночас ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував як факт керування ним 13.04.2023 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, так і факт вживання алкогольних напоїв.

Оцінюючи показання працівників поліції суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 161/5372/17 зазначив, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Водночас показання працівників поліції не підтверджуються іншими доказами, які містяться у матеріалах справи, зокрема переглянутими у судовому засіданні відеофайлами, які містяться на DVD-диску.

Так, із ведеофайлу під назвою «2023_0413_003021_036A» судом установлено, що відеозйомка ведеться із реєстратора, який установлений у салоні патрульного автомобіля. Працівники поліції в темну пору доби рухаються по населеному пункту із ввімкненими фарами та у зустрічному напрямку прослідковується світло фар автомобіля (03 хв. 46 с). З наближенням патрульного автомобіля світло фар вимикається (04 хв. 20 с). В подальшому працівниками поліції було виявлено автомобіль ЗАЗ 110307, н.з. НОМЕР_1 , який стоїть на узбіччі, за кермом якого знаходиться ОСОБА_1 .

Аналізуючи даний відеофайл суд зазначає, що із переглянутого відеозапису незрозуміло чи рухався автомобіль ЗАЗ 110307, чи перебував у нерухомому стані на узбіччі із ввімкненими фарами. При цьому слід відмітити, що дорога, по якій рухався патрульний автомобіль, є нерівною із численними ямами та вибоїнами, проте світловий потік від фар автомобіля ЗАЗ 110307, спрямований назустріч патрульному автомобілю не змінює напрямку руху, характерного при русі автомобіля по нерівній дорозі та для автомобіля, який з`їжджає із дороги на узбіччя.

Цим же відеофайлом спростовується твердження працівників поліції про те, що проблискові маячки були включені ними приблизно за 50 метрів, після чого автомобіль, який рухався їм назустріч, зупинився, оскільки судом установлено, що проблискові маячки були включені за декілька метрів від автомобіля ЗАЗ, коли той стояв на узбіччі, безпосередньо перед зупинкою патрульного автомобіля (04 хв. 33 с. відеофайлу)

Інші відеофайли, що містяться на диску відтворюють процес спілкування працівників поліції ізОСОБА_1 та не містять підтвердження керування автомобілем ОСОБА_1 . При цьому суд відмічає, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 із самого початку стверджував, що під час його виявлення працівниками поліції автомобілем він не керував та не вживав алкогольних напоїв, що також підтвердив допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 .

Відповідно до частини 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У свою чергу судом встановлено, з огляду на положення ст. 251 КУпАП, що у посадової особи, яка ініціювала процедуру притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, по обставинах, що вказані в адміністративному протоколі від 13.04.2023, немає будь-яких доказів, які могли б бути оцінені судом за принципом «поза розумним сумнівом».

За таких обставин суд не може прийняти рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутності будь - яких належних та допустимих доказів вини цієї особи.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Оцінюючи докази, необхідно керуватися принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». ЄСПЛ зазначив, що відповідно до його прецедентної практики під час оцінки доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини», п. 282). Критерій доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року Європейський суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Отже, враховуючи сукупність вищевикладених обставин та висновків, з огляду на імперативні положення ч. 3 ст. 62 Конституції України, норми ст. 245, 251, 278, 280 КУпАП, об`єктивні докази, які б «поза розумним сумнівом» свідчили про вчинене особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 правопорушення, в матеріалах справи відсутні і особою, яка ініціювала його процедуру притягнення до адміністративної відповідальності не доведені.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочатим, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Тобто, за сукупності вищевикладених та встановлених обставин у їх взаємозв`язку, суд доходить висновку, що розпочате адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити у зв`язку з відсутністю складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, та керуючись статтями 61, 62 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 7, 130, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 289, 294 КУпАП, суд,-

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Постанова суду у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.В. Зіненко