ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/667/22 Номер провадження 33/814/624/23Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л.В. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю секретаря судового засідання Греся А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Устенка І.О., на постанову Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 вересня 2022 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і накладено на нього стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 496 гривень 20 копійок судового збору на користь держави.

За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 07 квітня 2022 року о 09 годині 30 хвилин по автодорозі Т-19-15 у порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «BMW 520», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей) та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан названого сп`яніння.

В апеляційній скарзі адвокат Устенко І.О. просить скасувати постанову Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 вересня 2022 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що процедура пропозиції ОСОБА_1 проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є недійсною, а докази в матеріалах справи неналежними й недопустимими, так як: ОСОБА_1 не відмовлявся від проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, а навпаки просив пройти цей огляд у закладі охорони здоров`я, що і здійснив після складання протоколу в КНП «Середино-Будська міська лікарня», яким надано висновок №24 від 07 квітня 2022 року про те, що в ОСОБА_1 не виявлено ознак алкогольного сп`яніння; після зупинки ОСОБА_1 військовослужбовцями територіальної оборони здійснювався тиск на останнього; свідки по справі є зацікавленими особами, оскільки вони військовослужбовці територіальної оборони, мали з ОСОБА_1 неприязні відносини внаслідок конфлікту й не допитувались у судовому засіданні; долучений поліцією відеозапис є неповним і через це штучноствореним.

ОСОБА_1 і його представник належним чином повідомлялись про місце, дату й час судового засідання апеляційної інстанції та до суду не з`явились. Водночас адвокат заявив клопотання щодо здійснення апеляційного розгляду за його та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутності.

Суд апеляційної інстанції заслухав думку ОСОБА_1 і його представника на підтримку апеляційної скарги в попередньому судовому засіданні, допитав поліцейського, перевірив матеріали справи, дослідив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про те, що вона підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Виходячи з положень ст.252 КУпАП,орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - відмови, як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за обставин, установлених в оскаржуваній постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №236238 07 квітня 2022 року о 09 годині 30 хвилин ОСОБА_1 по автодорозі Т-19-15 у порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «BMW 520», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей) та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан названого сп`яніння. Зміст протоколу засвідчено підписами 2 свідків: ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , без будь-яких доповнень і зауважень (а.с.1).

Факт керування ОСОБА_1 автомобілем «BMW 520», н.з. НОМЕР_1 , за наведених вище місця, дати, часу в апеляційній скарзі й у судах першої та апеляційної інстанцій не оспорювався.

Разом з цим, викладені в протоколі обставини підтверджуються даними відеозаписів, записаних на технічному носієві інформації, з яких установлено, що 07 квітня 2022 року приблизно о 09 годині 30 хвилин ОСОБА_1 по автодорозі Т-19-15 керував транспортним засобом «BMW 520», н.з. НОМЕР_1 . Після зупинки поліцейським було повідомлено ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, однак останній на вимоги поліції в присутності свідків неодноразово (4 рази) відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку: на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу, який здійснюється поліцейським, і в медичному закладі. Поліцейським роз`яснено ОСОБА_1 наслідки такої відмови, а саме, що за його вказані вище дії, а не тільки за керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП та щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Після даного роз`яснення ОСОБА_1 не змінив свою позицію, повторно на вимогу поліції відмовившись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціального технічного засобу й у закладі охорони здоров`я, та відповідно заперечував щодо проходження такого огляду включно до процесу оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення. Будь-яких тиску чи дій, що би ставили під сумнів волевиявлення ОСОБА_1 , військовослужбовцями та поліцейськими не вчинялось. Навпаки, останній добровільно та без жодного примусу/умовлянь багаторазово відмовився від проходження огляду, чітко розуміючи як водій наслідки цього, що сам підтвердив поліції на місці події.

Тобто, в ході фіксування правопорушення поліцейськими дотримано в повному обсязі належну правову процедуру та забезпечено необхідні процесуальні гарантії, зокрема, у вигляді: здійснення фіксації засобами об`єктивного контролю (відеофіксації); залучення двох свідків; ретельного роз`яснення ОСОБА_1 суті вчиненого ним адміністративного правопорушення та його наслідків (а.с.5).

Поліцейський ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції також підтвердив те, що ОСОБА_1 керував автомобілем «BMW 520», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження згідно з установленим порядком огляду на стан алкогольного сп`яніння за викладених вище обставин. Тобто, показання поліцейського ОСОБА_4 в повному обсязі відповідають змісту відеофіксації й підтверджуються нею.

Отже, викладені вище докази безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і об`єктивних підстав не довіряти їм немає. Обставин, які би свідчили про їх недопустимість, недостовірність чи неналежність, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

При цьому, той факт, що за змістом відеофіксації ОСОБА_1 порушував перед поліцейським питання з приводу проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі вже після складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, на що посилається апелянт, не впливає на законність і обґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин розглядуваного провадження.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

За ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

На підставі ч.ч.1, 2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, зазначене вище адміністративне правопорушення є закінченим з моменту відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку (поліцейським з використанням спеціального технічного засобу та в закладі охорони здоров`я).

Далі за змістом п.6 розділу Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, в разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення.

У п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року також передбачено, що, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Таким чином, з моменту неодноразової відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння ним було вчинено закінчене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, після чого поліцейський з дотриманням нормативних положень обґрунтовано зафіксував фактичні обставини цього правопорушення в протоколі. Тому, ставлення ОСОБА_1 перед поліцією питання з приводу проходження огляду в закладі охорони здоров`я вже після закінчення вчиненого ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і, більше того, після його фіксації у відповідному процесуальному документі суб`єктом владних повноважень, не спростовує наявність у діях ОСОБА_1 події та складу вказаного вище адміністративного правопорушення.

З аналогічних мотивів безпідставним є і посилання адвоката на висновок з протоколом медичного огляду №24 КНП «Середино-Будська міська лікарня», якими встановлено факт вживання ОСОБА_1 алкоголю та, між тим, відсутність у нього ознак алкогольного сп`яніння, оскільки згадані документи надані за результатами проведеного огляду ОСОБА_1 07 квітня 2022 року об 11 годині 15 хвилин, тобто, після його відмови від проходження згідно з установленим порядком огляду на стан алкогольного сп`яніння та складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення (приблизно через півтори години) (а.с.16, 19, 27). Про неспроможність доводів у цій частині свідчить також те, що ОСОБА_1 місцевим судом визнано винуватим і притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а внаслідок відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є іншою окремою формою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Отже, висновок і протокол медичного огляду не містять інформацію щодо предмету доказування у даній справі, через це є неналежними доказами.

Доводи ж апелянта, які зводяться до неповноти відеозапису, позбавлені підстав, оскільки наявний у матеріалах справи технічний носій інформації з відеозаписами, повністю підтверджує факт відмови ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за передбаченою ч.ч.1,2 ст.266 КУпАП процедурою.

Так само необґрунтованими апеляційний суд уважає твердження представника про те, що військовослужбовці територіальної оборони (свідки) є зацікавленими особами.

Так, цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно й правильно засвідчити події та факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Військовослужбовці територіальної оборони безпосередньо сприймали обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, вони не є суб`єктом, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху в частині адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, і не мають юридичної зацікавленості у вирішенні справи. Обставини, які би ставили під сумнів об`єктивність і неупередженість свідків у провадженні, відсутні.

Тому, залучення поліцейськими свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у ході фіксації обставин правопорушення вимогам закону не суперечить.

Між тим, апеляційний суд, як наслідок, погоджується з доводами апелянта про помилкове врахування судом першої інстанції письмових пояснень свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які не допитувались місцевим судом, як доказів винуватості ОСОБА_1 , оскільки, виходячи із засади безпосередності дослідження доказів, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, безпосередньо сприйнятими ним під час судового засідання й не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими поліції або посилатися на них (а.с.2). Наведене вище залишилось поза увагою першої судової інстанції, через це оскаржувану постанову слід змінити, виключивши з неї посилання на письмові пояснення зазначених вище свідків як на докази винуватості ОСОБА_1 .

Однак, таке виключення з доказової бази не впливає на доведеність винуватості ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, так як його винуватість підтверджується сукупністю інших викладених вище доказів по справі поза розумним сумнівом.

За таких обставин, доводи та підстави, з яких ставиться питання про закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 є водієм з водійським посвідченням серії НОМЕР_2 від 19 лютого 2013 року, що підтверджується довідкою СРПП ВП №1 Шосткинського РУП ГУНП у Сумській області (а.с.1, 4).

Тому, суд першої інстанції з урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП обгрунтовано наклав на ОСОБА_1 стягнення відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Отже, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Устенка І.О., задовольнити частково.

Постанову Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Виключити з мотивувальної частини постанови суду першої інстанції посилання на письмові пояснення свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 як на докази винуватості ОСОБА_1 .

В іншій частині постанову місцевого суду залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун