Справа №303/3056/23
№3/303/1149/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2023 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Камінський С.Е.,

з участю : особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Волошин В.В.

потерпілої ОСОБА_2

представника потерпілої Печунка В.О.

розглянувши справу, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 283384 від 01.04.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 01.04.2023 року близько о 11 год. 05 хв. по місцю проживання, а саме в АДРЕСА_1 , вчинив діяння передбачене п.п. 14 п. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її бік образ та залякування, чим спричинив відносно ОСОБА_2 психологічне насильство, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у суді свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не визнав та пояснив, що у теперішній час він працює і протягом робочого тижня проживає у Чернівецької області, у м.Мукачево приїжджає, як правило, на вихідні дні, хоча є зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 . Коли він приходить до себе додому за вказаною адресою його дружина ОСОБА_2 постійно, без жодних на те підстав вчиняє з ним сварки. Зокрема, 1 квітня 2023 року приблизно о 11 годині він прийшов додому, а саме в АДРЕСА_1 , але в середину будинку зайти не міг, оскільки дружина залишила ключ у серцевині дверного замка, у зв`язку з чим не міг відчинити двері і був обмежений у доступі до будинку. Тому викликав працівників поліції та згодом потрапив у середину будинку через бокові двері. Жодних погроз на адресу ОСОБА_3 він не висловлював і не чинив відносно неї жодного психологічного тиску, а лише сказав, що якщо наступного разу ключ буде знаходитися у замку з внутрішнього боку, то він поміняє серцевину замка. Протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності був складений працівниками поліції, яких викликала ОСОБА_2 та які не могли вирішити між ними конфлікт, у зв`язку з чим були складені два адміпротоколи відносно нього і відносно ОСОБА_2 .

Потерпіла ОСОБА_2 у суді пояснила, що 1 квітня 2023 року близько 11 годин знаходилася вдома в АДРЕСА_1 у кімнаті на другому поверсі будинку, оскільки працював пилосос, вона не чула, що прийшов її чоловік ОСОБА_1 , з яким у них у

Ст. 2 із 4

даний час напружені відносини, оскільки триває процедура розірвання шлюбу. Через невеликий проміжок часу в будинок «влетів» ОСОБА_1 і став на неї кричати та погрожувати тим, що зламає замок у вхідних дверях, якщо вона залишатиме у ньому ключ. Коли ОСОБА_1 приїжджає з місця роботи - з Чернівецької області, то постійно влаштовує сварки і провокує її також сваритися з ним.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що 1 квітня 2023 року приблизно в 11 годин вона знаходилася вдома у будинку АДРЕСА_1 , де на другому поверсі будинку займалася прибиранням за допомогою пилососа та відразу не почула, що додому прийшов її батько ОСОБА_1 . Він став підвищеним тоном говорити її мамі ОСОБА_2 , що вона обмежила йому доступ до будинку і сказав, що якщо ще раз двері будуть замкнені та ключ буде у замку у дверях, він виламає замок, що зафіксовано нею на її мобільний телефон. Тому вона зателефонувала до поліції, а потім передала мобільний телефон мамі, яка розмовляла з працівниками поліції. У той час між батьком і мамою відбувалася суперечка, інших дій з боку ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 не відбувалось.

Суд не вбачав підстав для заслуховування пояснення свідка ОСОБА_5 , оскільки з`ясовано і ніхто з учасників розгляду справи не заперечує, що 1 квітня 2023 року приблизно в 11 годин під час спілкування між його батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 він вдома в будинку АДРЕСА_1 не знаходився.

Захисник Волошин В.В. подала письмове клопотання про закриття провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, яке підтримала у суді, та вмотивувала наступним.

З 04 вересня 1993 року ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , від шлюбу якого мають трьох дітей та всі проживають у придбаному за період шлюбу будинку під АДРЕСА_1 , який є спільною сумісною власністю подружжя. Вже багато років ОСОБА_1 обіймає посаду генерального директора в ТОВ «Дьолер Буковина», яке територіально знаходиться в Чернівецькій області, де в м.Мамаївці в робочі дні знаходиться ОСОБА_1 , який кожний четвер ввечері приїздить додому і до неділі знаходиться за місцем свого проживання в м.Мукачево. Однак, потерпіла ОСОБА_2 подала позов до суду про розірвання шлюбу, який розглядається Закарпатським апеляційним судом, після чого ОСОБА_2 перестала спілкуватись з чоловіком, який проти даного позову, а також діти мінімізували контакти з батьком, в сім`ї утворилась нездорова атмосфера, у зв`язку з чим ОСОБА_1 винаймає житло. Незважаючи на це, ОСОБА_1 періодично приходить до їх спільного будинку з метою забрати особисті речі, в чому дружина ОСОБА_2 створює йому перепони. А саме 01 квітня 2023 року близько 11 години ОСОБА_1 приїхав додому і виявив, що вхідні двері в будинок зачинені на ключ, а ключ залишений зсередини в замку, при цьому він чітко бачив, що ОСОБА_2 із донькою знаходилася вдома. На його прохання відчинити двері дружина не реагувала. Після цього, не маючи можливості зайти у будинок, ОСОБА_1 викликав працівників поліції, при цьому ніякого тиску, погроз та будь-яких протиправних дій відносно своєї дружини ОСОБА_2 не вчиняв, він у присутності поліцейських просив ОСОБА_2 не залишати більше ключі у дверях і не блокувати йому доступ до будинку. Натомість ОСОБА_2 щоб прикрити своє небажання бачити чоловіка у їх будинку також викликала працівників поліції, які намагаючись налагодити дану ситуацію склали два адмінпротоколи за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, один з яких відносно ОСОБА_1 , а інший відносно ОСОБА_2 та на обох були складені термінові заборонні приписи строком на 1 добу. При цьому, як свідчать матеріали справи, складені відносно ОСОБА_2 , остання чинила психологічний тиск, який полягав у перешкоджанні ОСОБА_1 доступу до будинку, словесно ображала його умисно позбавити житла, чинила психологічний тиск, погрожувала фізичною розправою, виганяла з будинку, штовхала, виражалася в його адресу нецензурною лайкою, принижувала та залякувала. Вищенаведене свідчить, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного

Ст. 3 із 4

правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тобто в його діях відсутні будь-які ознаки, притаманні домашньому насильству, передбачені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Представник потерпілої ОСОБА_6 подав письмове пояснення та в суді пояснив, що шлюб між ОСОБА_1 і потерпілою ОСОБА_2 наразі розірвано, у зв`язку з чим ОСОБА_1 проживає окремо, а до їх спільного із ОСОБА_2 будинку періодично з`являється, де вчиняє умисні дії, що призводить до постійних сварок. По даному факту потерпіла ОСОБА_2 неодноразово зверталася до поліції із відповідними заявами, що підтверджується письмовим листом Мукачівського РУП. Вважає, що матеріалами справи доведено факт психологічного насильства з боку ОСОБА_1 відносно потерпілої ОСОБА_2 , тому просить притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої, свідка, доводи та заперечення захисника та представника потерпілої, дослідивши письмові докази, які містяться у справі, суд прийшов до наступного.

У відповідності до вимог статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно вимог частини 1 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до вимог ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина перша статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно положення, викладеного в підпункті 3 пункту 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Ст. 4 із 4

При цьому, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.п. 14 п. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 283384 від 01 квітня 2023 року, ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення умисного діяння психологічного характеру відносно ОСОБА_2 , яке проявилося у висловлюванні на адресу ОСОБА_2 образ і залякування.

Однак, ні протокол про адміністративне правопорушення, ні матеріали долучені до протоколу, не містять належних і достатніх доказів того, що під час розмови на підвищених тонах (суперечці) між вказаним подружжям ОСОБА_1 висловлював образи та залякування відносно ОСОБА_2 , чим умисно спричинив їй шкоди її психічному здоров`ю, і що це спричинило наслідки, передбачені п.п. 14 п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Доводи потерпілої та її представника з приводу неодноразових звернень ОСОБА_2 до правоохоронних органів щодо психологічного насильства з боку ОСОБА_1 судом відхиляються, оскільки це виходить за межі подій, які мали місце 01 квітня 2023 року близько о 11 год. 05 хв. за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому суд прийшов до переконання, що зауваження та попередження ОСОБА_1 (хоча і в емоційній формі) про те, що у випадку залишення в подальшому ОСОБА_2 чи іншими членами сім`ї ключа у серцевині дверного замка будинку, він ( ОСОБА_1 ) зламає замок, не є психологічним насильством, відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За приписами ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення (ст.1 цього Кодексу) та ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена поза розумним сумнівом належними, достовірними і достатніми доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене, повно і всебічно проаналізувавши наявні у справі докази, суддя прийшов до висновку що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є недоведеною, тому справу необхідно закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.247 п.1, 251, 252, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.Е. Камінський