Справа № 496/1566/23
Провадження № 3/496/1567/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Дягилева В.В.

захисника Полубок Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка матеріали, які надійшли з Одеського районного управління поліції №2 Головного Управління Національної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

26.02.2023 року о 02 год 40 хв. ОСОБА_1 в с. Троїцьке по вул. Чкалова, 121 керував автомобілем марки «ЗАЗ Део», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння роговиць очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager», так само від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав та пояснив, що 26.02.2023 року приблизно о другій годині ночі він їхав на автомобілі, його зупинили працівники поліції. Він відмовився від проходження медичного огляду на місці, після чого працівники поліції склали відносно нього протокол та передали право керування автомобілем його дружині ОСОБА_2 . Вказує, що він не вживав алкогольні напої, а від продуття приладу «Drager» відмовився, оскільки не довіряє даному приладу. Пройти медичний огляд на стан сп`яніння працівники поліції йому не пропонували, відповідне направлення не надавали, права не роз`яснювали, прилад, на який здійснювали фіксування, не повідомляли.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 Полубок Н.А. в судовому засіданні просила провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з підстав, викладених у письмовому клопотанні. Клопотання захисника мотивоване тим, що із долученого до матеріалів справи DVD диску вбачається, що сама фіксація події була проведена в темну пору доби. При цьому зазначено, що зйомка була проведена 27.02.2023 року о 12.55.21 (день), тобто дата не співпадає з датою, зафіксованою в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме 26.02.2023 року о 02.40 год, тобто, на відеозаписі не відображена реальна дата, коли складено протокол відносно ОСОБА_1 , час та дата не збігаються з часом та датою, вказаною у протоколі. Крім того, на відтворенні відеозапису вбачається напис «WhatsApp», який є месенджером для смартфонів, що свідчить про той факт, що запис проводився не на боді-камеру, як заявлено поліцейським, чи іншою невстановленою особою (оскільки дані особи не відрекомендувалися), а відеозапис здійснювався на «невідоме джерело». Також, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були роз`яснені права, включаючи право на професійну правничу допомогу. Захисник вказує, що на відеозаписі не зафіксовано огляд поліцейським ОСОБА_1 , як він в темряві, блискавично, майже миттєво встановив ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 . З відеозапису, долученого до протоколу, вбачається, що поведінка ОСОБА_1 не є сумнівною, є адекватною, він спілкується з поліцейськими, логічно висловлює свої міркування. При цьому нервування водія вочевидь зумовлено лише діями поліцейських, які без очевидних на те підстав постійно вказували, що він має ознаки сп`яніння. Тобто проведений відеозапис є не чітким та не містить відеофіксації всіх необхідних обставин, зокрема, дати, часу, в підтвердження обставин для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Також немає посилання у протоколі про адміністративне правопорушення про застосування відеозапису та яким саме технічним пристроєм здійснювалася відеофіксація. У даному випадку, на думку захисника, поліцейськими було порушено Інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджену наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026, в частині перевірки дати та часу, а також в частині здійснення безперервної відеофіксації з моменту початку виконання службових обов`язків/спеціальної поліцейської операції до її завершення, внаслідок чого не була повністю зафіксована розмова з водієм, процедура складання адміністративних матеріалів. Із відеозапису вбачається, що поліцейським не оголошені дані технічного приладу, яким велась зйомка, під час діалогу працівник поліції не відрекомендувався, не вказав відомості про свою особу, звання, місце роботи. З долученого до матеріалів справи електронного носія (диску) вбачається наявність двох фрагментів відеозапису, знятого на «невідоме джерело», вказане фіксування проводить невстановлена особа. У фрагментах відео некоректно відображений час та дата проведення зйомки. З даного відео неможливо встановити обставини, які б надавали можливість повно та об`єктивно дослідити обставини справи, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складання протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про порушення безперервності відеозйомки, а зазначений відеозапис не є цілісним (повним). Відсутність безперервного відеозапису ставить під сумнів законність проведених поліцейським процесуальних дій та позбавляє можливості об`єктивно перевірити обставини, пов`язані із виявленням та фіксацією адміністративного правопорушення. Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що поліцейським здійснено лише вказівку про додаток до протоколу відео без зазначення в протоколі відповідних відомостей про технічний засіб, яким здійснювалась відеофіксація. Відсутність даних про технічні характеристики засобу фіксації за допомогою якого здійснено фото або відео зйомку має наслідком визнання результатів такої фіксації недопустимими доказами (висновки ВС/КАС №428/2769/17 від 24.01.2019, ВС/КАС, справа №524/5536/17, 15.11.18). Захисник вказує, що ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні на паперовому конверті з оптичним диском, які долучені в якості доказів у справі, взагалі не зазначено, на які носії здійснювався відеозапис події. За таких обставин, захисник просить визнати диск із відеозаписом неналежним та недопустимим доказом по справі. При цьому, долучений до протоколу рапорт поліцейського, на думку захисника, також не може бути визнано допустимим доказом, оскільки відповідно до Інструкції з діловодства в системі МВС України, затвердженої наказом МВС України від 23.08.2012 №747, рапорт належить до внутрішніх документів. Даний висновок зафіксований в постанові Верховного суду від 28.05.2020 року по справі №524/4668/17. Вказані обставини, на думку захисника, дають підстави зробити висновок про те, що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення є фактично роботою інспектора поліції «на показник» та спрямований на безпідставне притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Згідно положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735 (далі Інструкція).

Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі виникнення підозри у перебуванні водія в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Зокрема, пунктами 2, 6 розділу І Інструкції та пунктами 1-6 Порядку передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до положень п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

З вищевказаного слідує, що поліцейський зобов`язаний запропонувати водію транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, провести такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я.

З оглянутих в судовому засіданні відеозаписів, доданих до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки за допомогою приладу «Drager», так і в медичному закладі без пояснень причин такої відмови. Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння незалежно від мотивів відмови складає склад правопорушення та є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повністю доведена та підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №164133 від 26.02.2023 року, в якому зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення та який в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» власноручно написав: «з протоколом ознайомлений, пояснення надам в суді. Від мед.огляду стану сп`яніння відмовляюся»;

- оглянутими в судовому засіданні відеозаписами, які надійшли разом з протоколом про адміністративне правопорушення, та на запит суду, на яких зафіксовано факт керуванням ОСОБА_1 автомобілем марки ЗАЗ-DAEWOO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі;

- рапортом ВРПП Одеського РУП-2 ГУНП в Одеській області Богаченко Д.М. про те, що під час несення служби з 21 год 00 хв. 25.02.2023 року по 09 год 00 хв. 26.02.2023 року спільно з рядовим ОСОБА_3 на службовому автомобілі Рено, реєстраційний номер НОМЕР_2 , позивний «Балагур-151», 26.02.2023 року близько 02 год 40 хв. в ході патрулювання с. Троїцьке на вул. Чкалова, 121 у комендантську годину ними було зупинено автомобіль «Део Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 . В ході бесіди та перевірки документів було встановлено, що у водія наявні ознаки алкогольного сп`яніння. На вимогу співробітників поліції пройти тест на алкоголь за допомогою приладу «Драгер» на місці та в мед.закладі водій відмовився. Факт керування транспортним засобом та вживання спиртного не заперечував.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст. ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів захисника про не роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, прав, включаючи право на професійну правничу допомогу, вважаю необхідним зазначити наступне.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №164133 підписаний особою, яка його склала, та ОСОБА_1 .

Як слідує із змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 особисто під підпис роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, якими він скориставшись надав пояснення наступного змісту: «з протоколом ознайомлений, пояснення надам в суді. Від медогляду стану сп`яніння відмовляюся». Будь-яких заяв, зауважень чи заперечень, в тому числі з приводу необхідності надання йому професійної правничої допомоги не вносив.

Справжність та дійсність відомостей, зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення, засвідчена підписом ОСОБА_1 та відповідно спростовує не погодження захисника в цій частині.

Посилання захисника на відсутність на відеозаписі огляду ОСОБА_1 та способу виявлення ознак алкогольного сп`яніння, вважаю необґрунтованим, оскільки нормами КУпАП не передбачено окрему процедуру огляду для виявлення ознак алкогольного сп`яніння.

КУпАП регламентовано порядок здійснення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння (за допомогою спеціального приладу), а не виявлення ознак такого сп`яніння.

Натомість, виявлення у водія ознак алкогольного чи іншого сп`яніння віднесено до дискреційних повноважень поліцейського, який за своїм суб`єктивним сприйняттям зобов`язаний встановити такі ознаки, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735 та викласти їх у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Відхиляючи доводи захисника щодо недопустимості відеозаписів, наявних в матеріалах справи як доказів, суд зазначає про таке.

Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» поліція може застосовувати один із таких превентивних заходів, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» регламентовано, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, як фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Із викладеного слідує, що в законі, як акті вищої юридичної сили у порівнянні з підзаконними нормативно-правовими актами, законодавець не висуває вимоги щодо технічного засобу (приладу) за допомогою якого правоохоронці вправі фіксувати обставини вчинення правопорушення.

Відтак, доводи захисника про те, що фіксація обставин подій за яких відносно ОСОБА_1 було складено протокол, була здійснена не за допомогою боді-камери, не можуть слугувати підставою для визнання відеозапису недопустимим доказом, оскільки сам по собі вид технічного засобу (пристрою) за допомогою якого було отримано відеозапис, не впливає на легітимність походження відеозапису, як джерела доказів.

Твердження захисника про те, що до змісту протоколу не внесено відомості про технічний засіб, яким проводився відеозапис, суд відхиляє, оскільки стаття 256 КУпАП не містить вимогу щодо внесення до протоколу інформації про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Не може слугувати підставою для визнання недопустимим доказом відеозапису і посилання захисника на те, що відеозапис, який наявний у матеріалах справи, не є безперервним, оскільки КУпАП не містить застережень щодо мінімальних чи то максимальних об`ємів відеозапису, який може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення. Із вказаних відеозаписів, чітко вбачається як ОСОБА_1 керує автомобілем марки ЗАЗ-DAEWOO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку як на місці запинки, так і в медичному закладі. На відеозаписах відображено всі процесуальні дії, які необхідні для фіксації правопорушення у відповідності до вимог закону.

Посилання захисника на правові висновки Верховного Суду, сформовані за результатами розгляду справ за правилами КАСУ та КПК України, на думку суду є недоречними, оскільки під час розгляду справи, суд у якості основного джерела регулювання суспільних правовідносин застосовує положення КУпАП, з огляду на приписи ст. 2 КУпАП.

Вказуючи на необхідність врахування правових висновків касаційного суду, захисник не врахувала, що у постановах від 15.11.2018 року у справі №524/5536/17 та від 24.01.2019 року у справі №428/2769/17 предметом касаційних переглядів були саме постанови про адміністративне правопорушення, винесені правоохоронцями за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, у порядку регламентованому ст. 283 КУпАП.

Таким чином, предметом перегляду суду касаційної інстанції було процесуальне рішення, винесене у формі постанови, а не протоколу про адміністративне правопорушення, що має місце у даному випадку, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в судовому порядку, регламентованому нормами КУпАП.

У справі №428/2769/17 Верховний Суд переглядаючи рішення судів попередніх інстанцій, ухвалених в рамках кримінального правопорушення, дійшов висновку про недопустимість відеозапису з оптичного носія, як доказу, оскільки він не є оригіналом відеозапису.

Таким чином, оцінка допустимості доказів була здійснена Касаційним адміністративним судом та Касаційний кримінальним судом за правила КАСУ та КПК України відповідно, а не КУпАП, а тому твердження захисника щодо недопустимості відеозапису, як окремого джерела доказів у даному випадку під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не заслуговують на увагу. Відтак, у суду відсутні підстави не враховувати відомості, зафіксовані на відеозаписі, який долучений у встановленому законом порядку до матеріалів справи.

Так само, на переконання суду, є некоректним посилання захисника на правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові від 28.05.2020 року у справі №524/4668/17 щодо неналежності рапорту поліцейського, як доказу винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки ці висновки стосуються правовідносин, що регулюються Кодексом адміністративного судочинства України, а отже є відмінними від правовідносин, які існують у даній справі та які регулюються нормами КУпАП, зокрема, статтею 251 цього Кодексу, яка не містить будь-яких обмежень у використанні саме рапорту, як доказу, та відповідно до вимог якої суд встановлює будь-які фактичні дані вчиненого правопорушення.

Водночас, суд бере до уваги і те, що відомості, які вказані у рапорті, повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи у частині обставин вказаної події та в частині послідовних дій поліцейських щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

Також не беруться до уваги доводи захисника про те, що дата зйомки відрізняється від дати, яка зазначена в протоколі, оскільки позначена дата відеофайлу 27.02.2023 року свідчить про створення в цей день копії запису на електронному носії. Натомість, зафіксована на технічному носію інформація узгоджується з відомостями, відображеними у протоколі про адміністративне правопорушення.

Що стосується посилань захисника на відсутність дати та часу на відео в підтвердження обставин для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд виходить з того, що як за матеріалами справи, так і ОСОБА_1 в судовому засіданні визнається, що вказана подія мала місце 26.02.2023 року. Більш того, ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що така ситуація відбулась у нього один раз, більше побідних ситуацій не було.

Такі твердження захисника, на думку суду, спрямовані на уникнення відповідальності ОСОБА_1 і умисне, свідоме спотворення дійсних обставин вчинення останнім адміністративного правопорушення.

Отже наведені докази, в тому числі і відеозапис, є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення.

Не заслуговують на увагу й доводи захисника про відсутність у ОСОБА_1 зафіксованих на відео явних ознак алкогольного сп`яніння, тому що він притягується до відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що складає самостійний склад (об`єктивну сторону) правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всі інші доводи захисника мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи захисника не спростовують встановлених обставин того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О?Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як встановлено в ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Дії ОСОБА_1 кваліфікую за ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи характер адміністративного правопорушення та особу ОСОБА_1 , вважаю можливим накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки вказане адміністративне стягнення є безальтернативним.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. ст. 40-1, 130 ч. 1, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра