ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4717/22 Номер провадження 33/814/581/23Головуючий у 1-й інстанції Микитенко В.М. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
Категорія ч.1 ст. 184 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Панченко О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.

з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Андрійко О.В., потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_2

на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 09 серпня 2022 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої медичною сестрою операційної в ДУ «ІМО НАМН України»,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 09 серпня 2022 року провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої медичною сестрою операційної в ДУ «ІМО НАМН України», закрито відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з постановою судді, належних та допустимих доказів, які доводили факт неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 та скоєння адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП, матеріали справи не містять, а відтак суддя місцевого суду дійшла висновку про відсутність в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 71074 від 16 лютого 2022 року, вбачається, що ОСОБА_1 , не приділяла певної уваги по вихованню свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як доказано в заяві батька ОСОБА_2 , чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 09 серпня 2022 року, потерпілий ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ст. 38 КУпАП.

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Андрійко ОВ. В судовому засіданні в режимі відеоконференції проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила її залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених в ній, просив її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Октябрського районного суду м. Полтави від 09 серпня 2022 року, оскільки про існування оскаржуваної постанови дізнався 28 серпня з єдиного державного реєстру судових рішень.

Докази підтвердження отримання ОСОБА_2 вказаної копії постанови в матеріалах справи відсутні.

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги, вважаю, що воно підлягає задоволенню, оскільки наведені причини пропуску строку на оскарження є поважними та підтверджуються матеріалами справи.

Мотиви суду

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 71074 від 16 лютого 2022 року, вбачається, що ОСОБА_1 , не приділяла певної уваги по вихованню свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як доказано в заяві батька ОСОБА_2 , чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП

Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, яким саме чином ОСОБА_1 не виконувала свої батьківські обов`язки, при цьому не зазначено, в чому саме проявилося таке неналежне їх виконання і чим конкретно це підтверджено.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ст. 184 КУпАП ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, а об`єктивна сторона полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

У свою чергу, апеляційний суд наголошує, що суд першої інстанції вірно встановив відсутність у діях ОСОБА_1 ухилення від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітнього ОСОБА_3 , оскільки доказів, які доводили факт неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 та скоєння адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 вини, яка полягає у невиконанні останньою обов`язку щодо виховання дитини, та відповідно події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Під час розгляду справи, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, не встановлено фактів невиконання ОСОБА_1 обов`язків щодо виховання своєї дитини.

Місцевим судом було повно та об`єктивно досліджено докази, які містяться в матеріалах справи.

Натомість, доводи скаржника, що на час розгляду справи закінчились строки притягнення до адміністративної відповідальності, встановлені ст.38 КУпАП та відповідно до приписів п.7 ст.247 КУпАП, суддя мав провадження у даній справі закрити і не з`ясовувати обставини скоєння правопорушення та не встановлювати винуватість особи, не беруться до уваги апеляційним судом з огляду на наступне.

Так, згідно зі ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

У відповідності до вимог п.7 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Зі змісту норм статей 247, 38 КУпАП закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; закінчення встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення правопорушення (при триваючому правопорушенні не пізніш як через два місяці з дня його виявлення).

За змістом ч. 1 ст. 38 КУпАП, закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення, спливу встановленого законом строку.

Тобто, для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст.38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні правопорушення, провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що в даному випадку, суддя місцевого суду правомірно закрив провадження відносно ОСОБА_1 , на підставі п.1.ч1. ст. 247 КУпАП, оскільки належних та допустимих доказів, які б доводили факт неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 та скоєння нею адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП, матеріали справи не містять.

Також апеляційний суд, зазначає, що сам протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, матеріали справи не містять і в апеляційній скарзі не наведено.

Враховуючи викладене, вважаю обґрунтованим висновок судді першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , таким чином відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У свою чергу, стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Октябрського районного суду м. Полтави від 09 серпня 2022 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Октябрського районного суду м. Полтави від 09 серпня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 09 серпня 2022 року щодо закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП, відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду О.О. Панченко