Єдиний унікальний номер судової справи 488/2084/22 Головуючий у першій інстанції Коротков Т.В.
Номер провадження № 33/812/150/23 Головуючий суддя апеляційного суду Крамаренко Т.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Ковальським Є.В.,

за участю: ОСОБА_1 його захисника - адвоката Калініна С.К.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює на посаді головного бухгалтера КПМЦ «Первинна медична допомога», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 331320 від 10 грудня 2022 року, ОСОБА_1 10 грудня 2022 року о 22 -13 год в м. Миколаїв по вул. Новобудівна, буд. 10 керував транспортним засобом Honda Civic, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: невиразна вимова, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. На пропозицію пройти медичний огляд в медичному закладі або пройти тест за допомогою алкотестера Drager на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки водій відповів відмовою, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, 17 березня 2023 року ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку подав до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою неправильне вирішення справи по суті, не спряв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , зазначає, що суд в порушення вимог закону розглянув справу за його відсутності, чим грубо порушив право на справедливий суд, на ефективний засіб юридичного захисту особи яка притягується до адміністративної відповідальності.

Зауважує, що висновок суду щодо його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є необґрунтованим та таким, що не підтверджується матеріалами справи. Натомість наголошує на тому, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а працівники поліції не роз`яснювали йому яким законом встановлений порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема принцип та порядок роботи спеціального технічного засобу Drager, як їм користуватися, які показники вимірювання застосовуються, що означатимуть отримані результати, тощо.

Звертає увагу на те, що під час огляду працівниками поліції не було залучено двох свідків, що свідчить про упередженість працівників поліції.

Крім того, після складання протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції не вилучили транспортний засіб та не поклали обов`язок керувати автомобілем на третю особу. Натомість допустили його до керування та він продовжив рух, що на його думку свідчить про зловживання працівниками поліції та безпідставність висунутих звинувачень.

Разом з тим, ОСОБА_1 зазначає про те, що в порушення ч.2 ст. 254 КУпАП йому не було вручено другий екземпляр протоколу, а також при його складанні не були роз`яснені права, передбачені ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та як наслідок вважає, що працівниками поліції при складанні матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення було порушено його право на захист, передбачене Конституцією України.

Вказує на те, що він з лютого 2022 року є волонтером та залучений до допомоги ГО «Корабельний край» з метою підтримки військовослужбовців та захисників територіальної оборони Корабельного району м. Миколаєва, а крім того працює на посаді головного бухгалтера КП «Медичний центр первинної медико - санітарної допомоги» Мішково - Погорілівської сільської ради.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Калінін С.К. апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримали, просили її задовольнити та скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну.

Вислухавши аргументи і доводи ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Калініна С.К., вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову без змін з таких підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За такого, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 10 грудня 2022 року о 22-13 год в м. Миколаїв по вул. Новобудівна, буд. 10 керував транспортним засобом Honda Civic, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: невиразна вимова, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. На пропозицію пройти медичний огляд в медичному закладі або пройти тест за допомогою алкотестера Drager на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки водій відповів відмовою, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 331320 від 10 грудня 2022 року, відповідно до якого ОСОБА_1 10 грудня 2022 року о 22-13 год в м. Миколаїв по вул. Новобудівна, буд. 10 керував транспортним засобом Honda Civic, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: невиразна вимова, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. На пропозицію пройти медичний огляд в медичному закладі або пройти тест за допомогою алкотестера Drager на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки водій відповів відмовою, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

- у відеозаписі, з якого чітко вбачається, що працівником поліції було запропоновано водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер або у медичному закладі, на що водій відмовився (а.с.4).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 331320 від 10 грудня 2022 року та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 10 грудня 2022 року у водія ОСОБА_1 , а саме: невиразна вимова, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота в розумінні п.п.2 та 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу щодо огляду на стан сп`яніння. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень самого водія ОСОБА_1 ґрунтується на наявних у справі доказах.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд в порушення вимог закону розглянув справу за його відсутності, чим грубо порушив право на справедливий суд, на ефективний засіб юридичного захисту особи яка притягується до адміністративної відповідальності є слушними, апеляційний суд їх враховує.

При цьому ОСОБА_1 скористався своїм правом апеляційного оскарження, подавши апеляційну скаргу, крім того, скористався правовою допомогою, уклавши договір із адвокатом Калініним С.К. Судом апеляційної інстанції було враховано те, що ОСОБА_1 не приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції та було поновлено строк на подачу апеляційної скарги. За такого сам ОСОБА_1 та його захисник Калінін С.К. мали змогу брати участь в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, надати пояснення щодо обставин складання 10 грудня 2022 року протоколу серії ААБ № 2331320, а також надати відповідні докази щодо спростування обставин викладених в протоколі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що висновок суду щодо його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є необґрунтованим та таким, що не підтверджується матеріалами справи, натомість він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а працівники поліції не роз`яснювали йому яким законом встановлений порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема, принцип та порядок роботи спеціального технічного засобу Drager, як їм користуватися, які показники вимірювання застосовуються, що означатимуть отримані результати, тощо, суд вважає безпідставними з огляду на наявний в матеріалах справи відеозапис, на якому зафіксовано обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ( 2 хв 14 с відеозапису).

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції під час складання протоколу не було залучено двох свідків, що свідчить про упередженість працівників поліції суд оцінює критично, до уваги не бере з огляду на наступне.

Законом України від 16.02.2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», внесено зміни, зокрема до ст. 266 КУпАП, що набрали чинності 17.03.2021 року, та з цього часу закон надає можливість поліцейським під час проведення огляду осіб застосовувати технічні засоби відеозапису, та лише в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

При цьому, логічне тлумачення положень ч. 2 ст. 266 КУпАП дає підстави вважати, що застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису є належним та допустимим доказом під час провадження у справах за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не залежно від того, чи технічними засобами відеозапису зафіксовано сам огляд особи на стан сп`яніння, що проводився на місці, чи такими засобами зафіксовано відмову особи від огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Залучення свідків до огляду на стан сп`яніння, а так само фіксації відмови водія від огляду, є обов`язковим лише у разі неможливості застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису.

Оскільки відмова ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також пройти такий огляд у медичному закладі зафіксовано працівниками поліції за допомогою відеозапису, який долучено до протоколу серії ААБ № 331320 то проведення такого огляду без присутності свідків за умови застосування технічного засобу відеозапису, відповідає вимогам статті 266 КУпАП, чинній на час вчинення правопорушення, а відтак вказаний відеозапис є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 .

При цьому апеляційний суд вважає, що положення статті 266 КУпАП в частині порядку проведення огляду водіїв на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічних засобів відеозапису без присутності двох свідків (частина 2 статті 266 КУпАП), є чітко визначеними, не містять бланкетних положень, а тому не потребують застосування інших нормативно-правових актів, в тому числі, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 та який був прийнятий в 2008 році, та на цей час суперечить вимогам частини 2 статті 266 КУпАП в частині проведення огляду у присутності двох свідків.

До того ж пунктом 3 Розділу ІІ «Прикінцеві положення Закону України № 1231-IX від 16 лютого 2021 року, яким було внесено зміни до ст. 266 КУпАП, було зобов`язано Кабінет Міністрів України у шестимісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції не вилучили транспортний засіб та не поклали обов`язок керувати автомобілем на третю особу, натомість допустили його до керування та він продовжив рух, що на думку ОСОБА_1 свідчить про зловживання працівниками поліції та безпідставність висунутих звинувачень, суд оцінює критично оскільки вказане спростовується відеозаписом.

Так, з відеозапису встановлено, що після складання протоколу відносно ОСОБА_1 працівник поліції зауважив, що транспортний засіб зупинений та стоїть без порушень ПДР України, а тому може стояти на місці зупинки, також водію було повідомлено про його право викликати тверезого водія щодо його транспортування далі (53 хв 24 с відеозапису). Крім того, в самому протоколі зазначено, що транспортний засіб залишено за місцем зупинки без порушень ПДР України.

Доводи апеляційної скарги проте, що в порушення ч.2 ст. 254 КУпАП ОСОБА_1 не було вручено другий екземпляр протоколу є безпідставними з огляду на відмову самого ОСОБА_1 від отримання копії протоколу (50 хв 35 с відеозапису).

Суд не бере до уваги також доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 його права, оскільки з відеозапису чітко вбачається, що працівник поліції роз`яснив останньому під відеозапис права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП ( 03 хв 20 с. відеозапису).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 є волонтером та залучений до допомоги ГО «Корабельний край» з метою підтримки військовослужбовців та захисників територіальної оброни Корабельного району м. Миколаєва, а крім того, працює на посаді головного бухгалтера КП «Медичний центр первинної медико- санітарної допомоги» Мішково - Погорілівської сільської ради не відноситься до обставин складання відносно нього протоколу та не можуть бути підставою для закриття провадження у справі з огляду на викладене вище.

А крім того, ОСОБА_1 мав можливість спростувати підозру працівників поліції щодо перебування його в стані алкогольного сп`яніння та наявності ознак зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення та пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу алкотестер Драгер або в медичному закладі, однак останній категорично відмовився від цього в супереч положенням п.2.5 ПДР України.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до заперечень, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку, а тому не впливають на обґрунтовані висновки суду.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на спробу уникнення водієм ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законну і обґрунтовану постанову відносно ОСОБА_1 з наведенням обґрунтованих мотивів.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

За таких обставин, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За такого, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко