Справа № 199/2721/23
ПОСТАНОВА

іменем України

11.04.2023 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , яка має посвідчення водія серії НОМЕР_2 , працюючої директором ТОВ «ДЕЛЬТА-ПРОМ», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю: ОСОБА_1 та захисника адвоката Буштрука С.П.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 15.03.2023 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слідує, що 15.03.2023 о 01:16 годині у місті Дніпрі по Донецькому шосе, 2а керувала транспортним засобом «Toyota Yaris», н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку ОСОБА_1 відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнала та пояснила, що вона в стані алкогольного сп`яніння автомобілем «Toyota Yaris», н.з. НОМЕР_3 , не керувала, автомобіль було припарковано біля будинку. Вона вночі вийшла у двір зі своєю собаку, яка була на поводку, оскільки у собаки був пронос. До неї підійшли особи зі зброєю, як потім вона дізналася, що це були представники територіальної оборони, та попросили пред`явити документи, оскільки вона у комендантську годину перебували на вулиці. Вона не пред`явила документи, а тому ці особи викликали поліцію. До неї підійшов її знайомий, з яким вона сіла до салону свого автомобілю, чекаючи на поліцію, оскільки автомобіль було припарковано біля будинку. Поліцейські, які прибули на місце, відразу почали вимагати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, хоча підстав для цього не було: вона була пішоходом, вигулювала собаку, автомобілем вона не керувала, її ніхто з озброєних осіб, які викликали поліцію, не зупиняв під час керування автомобілем.

Захисник Буштрук С.П. в інтересах ОСОБА_1 просив суд закрити провадження у справі, оскільки доказів, які б у відповідності до ч. 1 ст. 266 КУпАП, підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом станом на 01:16 годину 15.03.2023 в справі не має, а тому ОСОБА_1 не виконувала функцію водія, відповідно не було підстав для її огляду на стан сп`яніння, вона не може нести відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши докази, долучені до справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною ч. 1 ст. 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Як слідує з п. 2) ч. 1 ст. 27 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційний суд аналізує судову статистику, вивчає та узагальнює судову практику, інформує про результати узагальнення судової практики відповідні місцеві суди, Верховний Суд.

Так, судді Дніпровського апеляційного суду, переглядаючи в апеляційному порядку справи про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП, неодноразово закривали провадження по таким справам через не доведення факту керування транспортним засобом особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, про що свідчать, наприклад: постанова від 24.01.2023 у справі № 202/4911/21; постанова від 13.03.2023 у справі №199/8498/22; постанова від 20.03.2023 у справі № 199/8403/22.

29.03.2023 до суду надійшла справа, до якої були долучені: протокол про адміністративне правопорушення; рапорт працівника поліції; письмове пояснення ОСОБА_2 ; відеозапис з нагрудних відеореєстраторів поліцейських.

В письмовому пояснення свідок ОСОБА_2 зазначає, ОСОБА_1 керувала автомобілем «Toyota Yaris», н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Проте, досліджуючи відеозапис з бодікамери поліцейського, встановлено, що на питання поліцейського до представників територіальної оборони, чи зупиняли вони автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , надається негативна відповідь.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису з бодікамери поліцейського, встановлено, що даний відеозапис не містить фіксації факту керування ОСОБА_1 автомобілем «Toyota Yaris», н.з. НОМЕР_3 . Навпаки, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на вулиці разом зі своєю собакою на поводку. На вимогу поліцейського пред`явити посвідчення водія ОСОБА_1 повідомляє, що вона пішохід, з нею є лише її телефон, в якому є її документи в цифровому виді. ОСОБА_1 повідомляє поліцейським, що вона не керувала автомобілем, а лише вигулювала собаку у дворі, де було припарковано її автомобіль, розповіла про її зустріч з озброєними чоловіками. Також слід звернути увагу на те, що коли поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, він не обґрунтував свою вимогу фактом керування останньою автомобілем, пояснивши це необхідністю встановлення лише факту її сп`яніння, що суперечить приписам ч. 1 ст. 266 КУпАП.

У зв`язку з цим слід зазначити про те, що відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, на що звертав свою увагу Пленум Верховного Суду України в п. 27 Постанови від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази не підтверджують факт руху або початку чи закінчення руху 15.03.2023 о 01:16 годині транспортного засобу «Toyota Yaris», н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , а тому відомості, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, про те, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Оскільки доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом до справи не долучено, а п. 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції лише водія, яким, відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, є особа, яка керує транспортним засобом, підстав для проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння не було.

Вищевикладене надає підстави дійти висновку, що, всупереч положень ч. 2 ст. 251 КУпАП, працівники поліції не забезпечили відповідного доказового матеріалу у справі, що узгоджується із вищевказаною практикою Дніпровського апеляційного суду за наслідком перегляду в апеляційному порядку справ даної категорії.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини в рішеннях по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказував на те, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Таким чином, результат дослідження та оцінки доказів надає обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи поза розумним сумнівом об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , а тому, зважаючи на вимоги ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.О.Лисенко