Справа № 199/721/23
ПОСТАНОВА

іменем України

10.04.2023 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який має посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 23.07.2021, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 29.12.2022 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, слідує, що 11.10.2022 о 10:15 годині водій ОСОБА_1 у місті Дніпрі по вул. Богомаза, 202 керував автомобілем «Шевроле Авео», н.з. НОМЕР_3 , в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9-а Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, був сповіщений про дату, час і місце судового розгляду справи судовими повістками. Тобто судом прийнято вичерпні заходи для повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та, враховуючи, що ОСОБА_1 повідомлений про час та дату судового засідання належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав, визнано можливим розгляд справи у його відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

21.03.2023 на адресу суду надійшло клопотання захисника адвоката Федосєєва Є.О. в інтересах ОСОБА_1 , з якого слідує, що ОСОБА_1 не згоден зі складеним протоколом про адміністративне правопорушення, просив справу у відношенні нього закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, виходячи, зокрема, з наступного:

- відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом та моменту його зупинки співробітниками поліції;

- порушено порядок огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , а саме: огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду ОСОБА_1 , проводився без присутності поліцейського, у зв`язку з чим висновок КП «ДБКЛПД» ДОР є недійсним;

- працівниками поліції не було дотримано положень статті 268 КУпАП щодо роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її прав і обов`язків, передбачених статтею 268 КУпАП.

Дослідивши письмові докази, долучені до справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною ч. 1 ст. 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Як слідує з п. 2) ч. 1 ст. 27 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційний суд аналізує судову статистику, вивчає та узагальнює судову практику, інформує про результати узагальнення судової практики відповідні місцеві суди, Верховний Суд.

Так, судді Дніпровського апеляційного суду, переглядаючи в апеляційному порядку справи про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП, неодноразово закривали провадження по таким справам через не доведення факту керування транспортним засобом особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, про що свідчать, наприклад: постанова від 24.01.2023 у справі № 202/4911/21; постанова від 13.03.2023 у справі №199/8498/22; постанова від 20.03.2023 у справі № 199/8403/22.

20.01.2023 до суду надійшла справа, до якої були долучені: протокол про адміністративне правопорушення та його копія; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.12.2022; повідомлення; рапорт працівника поліції; довідка про неможливість надати відеозапис з бодікамер поліцейських.

Виходячи з матеріалів справи, доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зокрема відеозапису з бодікамери поліцейського або з відеореєстратора патрульного автомобіля чи інших доказів в розумінні ст. 251 КУпАП, долучено не було.

З метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясувати всіх обставин справи, суд витребував відеозапис з бодікамер поліцейських УПП в Дніпропетровській області ДПП.

На запит суду УПП в Дніпропетровській області ДПП у відповіді від 09.02.2023 зазначило, що термін зберігання відеозапису з бодікамер поліцейських до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 сплинув, а тому надати його суду не має можливості.

У зв`язку з цим слід зазначити про те, що відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, на що звертав свою увагу Пленум Верховного Суду України в п. 27 Постанови від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази не підтверджують факт руху або початку чи закінчення руху 11.10.2022 о 10:15 годині транспортного засобу «Шевроле Авео», н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 у місті Дніпрі по вул. Богомаза, 202, а тому відомості, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Оскільки доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом до справи не долучено, а п. 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції лише водія, яким, відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, є особа, яка керує транспортним засобом, про що зазначено і в ч. 1 ст. 266 КУпАП, підстав для проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння не було.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.12.2022, слідує, що ОСОБА_1 11.11.2022 о 10:30 годині пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння. Результат огляду: перебуває в стані наркотичного сп`яніння, у нього виявлено: «похідні фенілалкіламіну».

Оскільки ОСОБА_1 у вину ставиться факт керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння 31.01.2023 судом направлено запит до відділу дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України з метою отримання інформації чи відноситься речовина «похідні фенілалкіламіну» до наркотичних засобів або психотропних речовин.

21.02.2023 першим заступником директора Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України суду надано відповідь про те, що речовина «похідні фенілалкіламіну» не відноситься до наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, які входять до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770.

Оскільки висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.12.2022 не містить відомостей про інші речовини, крім «похідні фенілалкіламіну», які б були виявлені у ОСОБА_1 , до суду був викликаний для допиту лікар-нарколог, який складав даний висновок.

Лікар-нарколог ОСОБА_2 в судовому засіданні роз`яснив, що у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, можливо зазначати лише ту речовину, яка була виявлена у особи під час проведення лабораторного дослідження біологічного матеріалу, який проводить лабораторія закладу охорони здоров`я. де особа проходила огляд на стан сп`яніння. Свій висновок він ґрунтував на підставі хіміко-токсикологічного дослідження аналізу сечі ОСОБА_1 за № 6973 від 05.12.2022, яку ОСОБА_1 надав 11.11.2022, де лікар-лаборант зазначив, що особа перебуває в стані наркотичного сп`яніння: виявлено «похідні фенілалкіламіну».

З метою з`ясування питання, яку конкретно наркотичну речовину або психотропний засіб було виявлено в аналізі сечі ОСОБА_1 під час проведення лабораторного дослідження, оскільки «похідні фенілалкіламіну» не відноситься до наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, в судовому засіданні був допитаний лікар-лаборант ОСОБА_3 , яка роз`яснила складене нею хіміко-токсикологічне дослідження аналізу сечі № 6973 від 05.12.2022 відносно ОСОБА_1 , пояснивши, що аналіз сечі особи для з`ясування стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проходить декілька етапів і на першому з них діагностується вид забороненої речовини, яка виявляється у особи. Далі аналіз сечі проходить інші стадії дослідження, в тому числі і тонкошарову хроматографію, під час якої у ОСОБА_1 було виявлено «похідні фенілалкіламіну», про що було зазначено нею в хіміко-токсикологічному дослідженні аналізу сечі № 6973 від 05.12.2022. Лікар-лаборант ОСОБА_3 також роз`яснила, що «похідні фенілалкіламіну» можуть бути складовими і наркотичних засобів, і психотропних речовин, проте, в даному випадку, речовина або засіб, в яких було виявлено «похідні фенілалкіламіну» не знайшли свого відображення у хіміко-токсикологічному дослідженні аналізу сечі № 6973 від 05.12.2022.

У зв`язку з викладеним слід зазначити, що Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 затверджено перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, який не містить в собі визначення «похідні фенілалкіламіну». Відповідно речовина «похідні фенілалкіламіну» не відноситься до наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів.

Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду.

Відповідно п. 22 розділу III цієї Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Оскільки сама по собі речовина «похідні фенілалкіламіну», яка виявлена у ОСОБА_1 , не є наркотичним засобом або психотропною речовиною, чи прекурсором, відповідно без зазначення спочатку у хіміко-токсикологічному дослідженні аналізу сечі, а потім і у висновку лікаря-нарколога наркотичного засобу або психотропної речовини, які мали у своєму складі «похідні фенілалкіламіну», неможливо дійти однозначного висновку про перебування особи у стані, в даному випадку, наркотичного сп`яніння, як про це зазначено у висновку лікаря-нарколога від 09.12.2022, а тому суд не може прийняти як допустимий доказ по справі висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.12.2022, оскільки даний висновок є неповним.

За таких обставин висновок поліцейського, зроблений у протоколі про адміністративне правопорушення, про наявність у ОСОБА_1 стану наркотичного сп`яніння не ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Вищевикладене надає підстави дійти висновку, що, всупереч положень ч. 2 ст. 251 КУпАП, працівники поліції не забезпечили відповідного доказового матеріалу у справі.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини в рішеннях по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказував на те, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Таким чином, результат дослідження та оцінки доказів надає обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи поза розумним сумнівом об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , а тому, зважаючи на вимоги ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.О.Лисенко