Справа № 366/957/23
Провадження № 3/366/701/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2023 року смт Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Гончарук О.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Національної гвардії України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, притягався до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого

ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

04.04.2023 року до суду надійшла зазначена справа.

Згідно з даними протоколу про військове адміністративне правопорушення серія НГУ № 380123 від 24.03.2023 року по суті правопорушення зазначено наступне:

«23.03.2023 року ОСОБА_1 , являючись військовослужбовцем, близько 16:00 год, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в умовах особливого періоду виконував обов`язки військової служби на території Київської області в нетверезому стані, про що свідчить характерний запах алкоголю з ротової порожнини, чим вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.173-20 КУпАП.»

До матеріалів справи долучено:

- протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння №195, з якого вбачається, що в результаті проведення медичного огляду 23.03.2023 року о 18 год. 20 хв., лікарем «Іванківської ЦРЛ» було засвідчено стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 1,410 ‰ (проміле), в ході повторного дослідження о 18 год. 40 хв. встановлено результат - 1,410 ‰ (проміле),

- копію військового квитка ОСОБА_1 ,

- копію протоколу про військове адміністративне правопорушення НГУ №432322 від 01.02.2023 року,

- копію постанови Іванківського районного суду Київської області від 15.02.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, разом з матеріалами справи до суду подана заява про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що вину визнає.

Оскільки, відповідно до статті 268 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ст. 172-20 КУпАП, під час розгляду справи не є обов`язковою, суддя вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 , за наявними у справі матеріалами.

Суддею встановлено, що частиною 1 статті 172-20 КУпАП передбачена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Частина 3 цієї ж статті передбачає відповідальність за дії , передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, … в умовах особливого періоду.

Особливий період регламентується Законами України «Про оборону України», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та діє в Україні з 17.03.2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 №303/214 «Про часткову мобілізацію». Зазначена правова позиція сформульована в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 205/1993/17-ц. Станом на момент вчинення адміністративного правопорушення в Україні продовжує діяти особливий період.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суддею, відповідно до ст. 280 КУпАП, встановлено, що вони є належними, допустимими і достатніми в своїй сукупності та доводять що правопорушення мало місце, а в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а саме: виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби в нетверезому стані, вчинене в умовах особливого періоду.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії НГУ № 380123 від 24.03.2023 року, в якому у графі «пояснення військовослужбовця, який притягується до адміністративної відповідальності» зазначено: «провину визнаю» та засвідчено особистим підписом ОСОБА_1

- протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ» №195, в якому лікарем «Іванківської ЦРЛ» було засвідчено стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 1,410 ‰ (проміле), в ході повторного дослідження о 18 год. 40 хв. встановлено результат - 1,410 ‰ (проміле),

- копією військового квитка ОСОБА_1 .

Крім цього, суддею встановлено, що ОСОБА_1 вже притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, що підтверджується постановою Іванківського районного суду київської області від 15.02.2023 року.

Із матеріалів справи не встановлено обставин, що виключали б адміністративну відповідальність ОСОБА_1 .

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, його майновий стан. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не встановлено.

Вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП тягне за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Обираючи вид і міру адміністративного стягнення, суддя враховує особу ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, що за своєю санкцією є тяжким правопорушенням та встановлений у нього стан алкогольного сп`яніння. При цьому, ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який виконує службові обов`язки із захисту території та народу України та, як очевидно, має при собі вогнепальну зброю, яка відноситься до предметів підвищеної небезпеки, порушення правил поводження з якою у стані алкогольного сп`яніння може призвести до тяжких наслідків як для самого правопорушника, так і для інших осіб, що свідчить про суспільну небезпечність вчиненого правопорушення. Крім цього, несення служби в умовах воєнного стану вимагає більшої ретельності, при цьому на військовослужбовця покладається обов`язок забезпечення безпеки інших військових. З цього слідує висновок, що несення служби військовослужбовцем в нетверезому стані ставить під загрозу як життя та здоров`я як самого військового, який є нетверезим під час несення служби, так і інших військових, які знаходяться поруч з ним.

Застосування адміністративного стягнення у виді штрафу відносно ОСОБА_1 є недоцільним, оскільки як свідчить судова практика, такий вид стягнення не запобігає вчиненню подібних правопорушень як самими правопорушниками, так і іншими військовослужбовцями, що нівелює визначену КУпАП мету накладення адміністративного стягнення, при цьому, як вбачається з матеріалів справи, військовослужбовець ОСОБА_1 вже притягався до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічного правопорушення (ч.3 ст. 172-20 КУпАП), на шлях виправлення не став, а тому, суддя приходить до переконання, що відносно нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті в межах санкції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, тим більше що в силу ст. 32-1 КУпАП відсутні обставини, за яких відносно нього не може бути застосований такий вид адміністративного стягнення.

Саме такий вид адміністративного стягнення, на думку судді, буде достатнім та необхідним для виконання завдань КУпАП, зокрема він забезпечить вчинення правопорушником нових правопорушень, виховає його у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

Разом з цим, суддя не вбачає надмірно обтяжливих наслідків застосування до ОСОБА_1 такого виду адміністративного стягнення як арешт з утриманням на гауптвахті, оскільки останній не прибув у судове засідання, хоча і не був позбавлений такої можливості, він міг заявити клопотання про відкладення справи з метою прибуття в судове засідання для реалізації своїх прав.

Крім цього, подаючи до суду заяву, ОСОБА_1 не навів жодних відомостей, які б свідчили про те, що адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті буде для нього надмірно обтяжливим, оскільки з урахуванням положень ст. 68 Конституції України (незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності) він розумів, що за вчинення цього правопорушення до нього можливе застосування такого виду адміністративного стягнення. Відповідно, він вирішив обрати саме такий спосіб реалізації своїх прав.

Щодо виконання постанови в частині накладення адміністративного стягнення.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (Далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до ст. 32-1 КУпАП арешт з утриманням на гауптвахті встановлюється і застосовується лише у виключних випадках за окремі види військових адміністративних правопорушень на строк до п`ятнадцяти діб. Арешт з утриманням на гауптвахті призначається районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею).

Арешт з утриманням на гауптвахті не може застосовуватися до військовослужбовців-жінок.

Згідно ч. 1 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 326 КУпАП постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про застосування адміністративного арешту та арешту з утриманням на гауптвахті виконується негайно після її винесення.

23.11.2018 року рішенням Конституційного Суду України № 10-р/2018 у справі № 1-12/2018 (3911/15) (Далі - КСУ) за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 1 ст. 294, ст. 326 КУпАП визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), втратили чинність з дня ухвалення КСУ цього Рішення, яке є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

З огляду на викладене, необхідно зауважити, що чинний КУпАП, до якого постійно вносяться зміни за своєю суттю є законом, який поєднує норми матеріального та процесуального права, охоплює всі сфери суспільно-економічного життя і в той же час містить в собі ряд колізійних норм або норм, які не виконуються через їх недосконалість (нікчемних норм), а тому, потребує системних законодавчих змін.

Крім цього, відповідно до п. 52 рішення ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» (Заява № 17888/12) від 30.10.2014 року, Суд вирішив, що затримки національних судів у розгляді апеляційних скарг щодо постанов про особливий режим позбавлення волі протягом обмеженого строку можуть викликати питання за Конвенцією, зокрема за статтею 13. У рішенні справи «Мессіна проти Італії (№ 2)» (Messina v. Italy (no. 2)) Суд, визнаючи, що право на ефективний засіб юридичного захисту не було порушено лише самим недотриманням встановленого законодавством строку, дійшов висновку, що систематичне недотримання відведеного для судів десятиденного строку спричиняло значне зменшення і навіть практично зводило нанівець вплив судового перегляду постанов про спеціальний режим. Одним з чинників, які спонукали Суд до цього висновку, був обмежений період дії кожної з постанов про застосування особливого режиму (заява № 25498/94, пп. 94-96, ECHR 2000-Х; також див. рішення у справі «Енеа проти Італії» (Enea v. Italy) [ВП], заява № 74912/01, п. 73 та п. 74, ECHR 2009). Іншими словами, судовий перегляд заходу, строк дії якого на той час закінчився або майже закінчився, вважався таким, що більше не служить жодній меті.

За наведених обставин, постанова про накладення адміністративного стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті підлягає виконанню після набрання нею законної сили.

Згідно з ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

Разом з тим, відповідно до п.12 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Отже, ОСОБА_1 , як військовослужбовець, звільняється від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 24, 27, 32-1, ч. 3 ст. 172-20, ст. ст. 283-285, 294, 326 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті строком 10 (десять) діб на гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Строк відбування адміністративного стягнення ОСОБА_1 , обчислювати з моменту його затримання для супроводу до гауптвахти, після набрання цією постановою законної сили.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору відповідно до п.12 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя О.П. Гончарук