Справа 573/492/23
Номер провадження 3/573/254/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

14 квітня 2023 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретаря судового засідання Федорченко Г.В.,

прокурора Зикунова В.В.,

правопорушниці ОСОБА_1 ,

свідка ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі матеріали, які надійшли з управління стратегічних розслідувань в Сумській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Старі Вирки Білопільського району Сумської області, працюючої директором Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Річківської сільської ради Сумського району Сумської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

- за ч. 1 та ч. 2 ст. 1727 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2023 року до Білопільського районного суду з управління стратегічних розслідувань в Сумській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції надійшло 34 справи про адміністративне правопорушення з протоколами, складеними відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 1727 КУпАП.

Постановою Білопільського районного суду від 14 квітня 2023 року вказані адміністративні матеріали об`єднані в одне провадження.

У протоколах зазначено, що ОСОБА_1 , будучи директором Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Річківської сільської ради Сумського (Білопільського) району Сумської області та відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, в порушення вимог п.п. 1-2 ч. 1 ст. 28 Закону не повідомила у встановленому законом порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинила дії і прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, не вжила заходів щодо врегулювання реального конфлікту інтересів під час врахування показників для визначення розміру премії та підписання подання «Про місячну премію директору» за період з квітня 2021 року по лютий 2022 року та з липня по грудень 2022 року, чим скоїла адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідальність за які передбачена ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні зазначених правопорушень не визнала, оскільки, на її переконання, вона не вчиняла дій та не приймала ніяких рішень в умовах реального конфлікту інтересів, а тому не повинна була вживати заходів щодо врегулювання конфлікту інтересів. Порядок преміювання її та працівників терцентру був завжди однаковим. Спочатку в усній формі сільський голова та головний бухгалтер сільської ради повідомляли їй та головному бухгалтеру терцентру Горобівській С. чи є кошти для премії і в якому розмірі. Тоді тільки головний бухгатер ОСОБА_3 готувала проект подання, в якому саме вона зазначала показники її роботи як директора і визначала розмір премії, що попередньо погоджувався сільським головою. ОСОБА_1 підписувала це подання, бо так визначено Положенням про преміювання і окрім неї ніхто такого документа в терцентрі не має права підписати. Це ж подання передавалося в сільську раду. Якщо сільський голова ОСОБА_4 погоджувався з поданням, то видавав своє розпорядження про її перміювання. Ніяких вказівок сільському голові вона не давала, на прийняття ним рішення не впливала.

Отже, підставою для нарахування та виплати їй премії були розпорядження сільського голови, а тому у неї був відсутній приватний інтерес, так як питання про її преміювання було вирішено сільським головою. Окрім того, кожного разу питання про преміювання обговорювалося з сільським головою до звернення з поданням. А тому підстав додатково повідомляти його про наявність конфлікту інтересів не було. Таким чином в її діях відсутній склад інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Прокурор Зикунов В.В. у судовому засіданні зазначив про наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, посилаючись на доведеність її винуватості зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи.

За клопотанням прокурора як свідок був допитаний ОСОБА_2 , який склав протоколи на ОСОБА_1 . Суду він зазначив, що переконаний у наявності в діях ОСОБА_1 ознак вказаних правопорушень, бо вона не повідомляла письмово чи усно сільського голову про направлення подань про своє перміювання та у поданнях сама оцінювала свою роботу і встановлювала розмір премії.

Заслухавши ОСОБА_1 , прокурора Зикунова В.В., свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обгрунтоване і вмотивоване рішення.

Частиною першою та другою ст. 172-7 КУпАП передбачено відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно з примітками до вказаної статті суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини 1 статті 3 цього Закону; під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Підпунктом "а" п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону до кола цих осіб віднесені посадові особи юридичних осіб публічного права.

Відповідно до ст. 28 Закону особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини 1 статті 3 цього Закону, зобов`язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до ст. 1 Закону правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

При цьому, відповідно до ст. 1 цього Закону в частині визначення понять, реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовиим чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Виходячи з системного аналізу вказаних термінів, для встановлення факту реального конфлікту інтересів необхідно чітко установити, що: а) приватний інтерес наявний, б) він суперечить службовим чи представницьким повноваженням і в) така суперечність реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій. Для встановлення ж наявності факту прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів, у тому числі і для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно також встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, у чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного із зазначених фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає, а тому встановлення таких обставин в обов`язковому порядку має бути відображено як у протоколі про правопорушення, пов`язане з корупцією, так і у судовому рішенні.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Річківського сільського голови №70 від 20 грудня 2019 року ОСОБА_1 з 23 грудня 2019 року прийнята на посаду директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Річківської сільської ради Сумського (Білопільського) району Сумської області (том 1 а. с. 34).

Отже, відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону ОСОБА_1 є особою, на яку поширюються вимоги та обмеження, встановлені цим Законом, та згідно з ч. 1 ст. 28 Закону є суб`єктом, на якого поширюються зобов`язання щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

Судом встановлено, що згідно з п. 3.2 р. 3 Положення про преміювання працівників Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Річківської сільської ради за дорученням директора Територіального центру ОСОБА_1 головним бухгалтером С. Горобівською було підготовлено проекти подання щодо погоджнення розміру премії з Річківським сільським головою.

Вказані проекти підписано директором ОСОБА_1 :

- подання «Про місячну премію директору» від 26.04.2021 №48/01-14 в розмірі 100% до посадового окладу за квітень 2021 року (том 1 а. с. 46);

- подання «Про місячну премію директору» від 26.05.2021 №59/01-14 в розмірі 50% до посадового окладу за травень 2021 року (том 1 а. с. 146);

- подання «Про місячну премію директору» від 24.06.2021 №73/01-14 в розмірі 100% до посадового окладу за червень 2021 року (том 1 а. с. 242);

- подання «Про місячну премію директору» від 27.07.2021 №81-А/01-14 в розмірі 100% до посадового окладу за липень 2021 року (том 2 а. с. 86);

- подання «Про місячну премію директору» від 27.08.2021 №84-А/01-14 в розмірі 100% до посадового окладу за серпень 2021 року (том 2 а. с. 182);

- подання «Про місячну премію директору» від 28.09.2021 №97-А/01-14 в розмірі 100% до посадового окладу за вересень 2021 року (том 2 а. с. 278);

- подання «Про місячну премію директору» від 26.10.2021 №100/01-14 в розмірі 100% до посадового окладу за жовтень 2021 року (том 3 а. с. 95);

- подання «Про місячну премію директору» від 25.11.2021 №109/01-14 в розмірі 100% до посадового окладу за листопад 2021 року (том 3 а. с. 199);

- подання «Про місячну премію директору» від 22.12.2021 №124/01-14 в розмірі 100% до посадового окладу за грудень 2021 року (том 4 а. с. 41);

- подання «Про місячну премію директору» від 22.01.2021 №05-А/01-14 в розмірі 100% до посадового окладу за січень 2022 року (том 4 а. с. 145);

- подання «Про місячну премію директору» від 22.02.2022 №08/01-14 в розмірі 90% до посадового окладу за лютий 2022 року (том 4 а. с. 249);

- подання «Про місячну премію директору» від 26.07.2022 №21/01-14 в розмірі 50% до посадового окладу за липень 2022 року (том 5 а. с. 93);

- подання «Про місячну премію директору» від 26.08.2022 №23/01-14 в розмірі 50% до посадового окладу за серпень 2022 року (том 5 а. с. 197);

- подання «Про місячну премію директору» від 26.09.2022 №28/01-14 в розмірі 50% до посадового окладу за вересень 2022 року (том 6 а. с. 41);

- подання «Про місячну премію директору» від 24.10.2022 №31/01-14 в розмірі 50% до посадового окладу за жовтень 2022 року (том 6 а. с. 145);

- подання «Про місячну премію директору» від 24.11.2022 №34/1-14 в розмірі 50% до посадового окладу за листопад 2022 року (том 6 а. с. 249);

- подання «Про місячну премію директору» від 21.12.2022 №41/1-14 в розмірі 200% до посадового окладу за грудень 2022 року (том 7 а. с. 93).

Преміювання здійснено відповідно до розпоряджень Річківського сільського голови:

- від 27.04.2021 № 63-К/З в розмірі 100% до посадового окладу за квітень 2021 року (том 1 а. с. 47-49);

- від 26.05.2021 № 83-К/З в розмірі 50% до посадового окладу за травень 2021 року (том 1 а. с. 147-148);

- від 25.06.2021 № 105-К/З в розмірі 100% до посадового окладу за червень 2021 року (том 1 а. с. 243-245);

- від 29.07.2021 № 124-К/З в розмірі 100% до посадового окладу за липень 2021 року (том 2 а. с. 87-89);

- від 28.08.2021 № 168-К/З в розмірі 100% до посадового окладу за серпень 2021 року (том 2 а. с. 183-185);

- від 28.09.2021 № 206-К/З в розмірі 100% до посадового окладу за вересень 2021 року (том 2 а. с. 279281);

- від 26.10.2021 № 278-К/З в розмірі 100% до посадового окладу за жовтень 2021 року (том 3 а. с. 96-97);

- від 25.11.2021 № 330-К/З в розмірі 100% до посадового окладу за листопад 2021 року (том 3 а. с. 200-202);

- від 22.12.2021 № 351-К/З в розмірі 100% до посадового окладу за грудень 2021 року (том 4 а. с. 42-44);

- від 22.01.2022 № 11-К/З в розмірі 100% до посадового окладу за січень 2022 року (том 4 а. с. 146-148);

- від 23.02.2022 № 15-К/З в розмірі 90% до посадового окладу за лютий 2022 року (том 4 а. с. 250-252);

- від 26.07.2022 № 42-К/З в розмірі 50% до посадового окладу за липень 2022 року (том 5 а. с. 94-96);

- від 26.08.2022 № 45-К/З в розмірі 50% до посадового окладу за серпень 2022 року (том 5 а. с. 198-200);

- від 26.09.2022 № 48-К/З в розмірі 50% до посадового окладу за вересень 2022 року (том 6 а. с. 42-44);

- від 26.10.2022 № 61-К/З в розмірі 50% до посадового окладу за жовтень 2022 року (том 6 а. с. 146-148);

- від 24.11.2022 № 64-К/З в розмірі 50% до посадового окладу за листопад 2022 року (том 6 а. с. 250-252);

- від 22.12.2022 № 69-К/З в розмірі 200% до посадового окладу за грудень 2022 року (том 7 а. с. 94-96).

Із подань та розпоряджень сільського голови вбачається, що підставою їх видання є п. 20 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», постанова КМУ №268 від 09 березня 2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», Положення про преміювання працівників Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Річківської сільської ради та в межах коштів, передбачених на преміювання в кошторисі та економії коштів на оплату праці в порядку встановленому законодавством.

Розпорядження сільського голови прийняті виключно у межах фонду преміювання, фонду оплати праці та економії фонду оплати праці.

Отримання грошової винагороди у формі зарплати та її складових - премії, надбавки, за своєю суттю не може виступати мотивом правопорушень, пов`язаних з корупцією, оскільки право «на зарплату, не нижчу від визначеної законом», законодавчо закріплене у ст. 43 Конституції України, а згідно ч. 1 і ч.2 ст. 1-2 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, і її розмір залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Структура зарплати складається з основної зарплати (це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців), додаткової зарплати (це винагорода за працю понад встановлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці), інших заохочувальних та компенсаційних виплат (це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми).

Згідно з абз. 1 п. 6 постанови КМУ від 09 березня 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» преміювання керівників органів виконавчої влади та інших органів, їх заступників, встановлення їм надбавок, передбачених цією постановою, надання матеріальної допомоги здійснюється у порядку та розмірі, установлених цією постановою, у межах затверджених видатків на оплату праці. Рішення про зазначені виплати приймається органом вищого рівня.

Як зазначено вище, преміювання директора ОСОБА_1 відбувалось на підставі розпоряджень Річківського сільського голови, здійснювалось у межах видатків на оплату праці, зокрема у межах фонду преміювання та економії фонду оплати праці; при виконанні своїх повноважень ОСОБА_1 діяла відповідно до положення про преміювання.

При цьому необхідно зазначити, що будь-якого конкретного порядку, який би встановлював чіткий і для всіх заінтересованих осіб (сільської громади) зрозумілий механізм нарахування премії директору Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), чинним законодавством України, у тому числі і постановою КМУ від 09 березня 2006 року №268, не передбачено.

Незважаючи на вказану законодавчу прогалину, відсутні з цього приводу і жодні роз`яснення НАЗК, який є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом і забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику, до повноважень якого відповідно п. 15 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції» й належить у першу чергу надання роз`яснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб.

У протоколах про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, складених стосовно ОСОБА_1 , також відсутнє конкретне посилання, у якій спосіб така категорія осіб, як директор Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), повинна діяти, щоб мати можливість отримувати передбачені трудовим законодавством України доплати до свого посадового окладу, у тому числі і у виді премії, й не бути при цьому суб`єктом правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Чітке і недвозначне викладення такого порядку у межах своїх повноважень НАЗК як центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом і є одним із видів правового (правозастосовного) регулювання цих суспільних відносин, на які поширюється Закон України «Про запобігання корупції», оскільки на теперішній час, відсутній необхідний «обсяг» і деталізація відповідних положень нормативно-правових (загальних) чи/або піднормативних (індивідуальних) актів, що регламентують таке спірне питання як преміювання директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) (керівників органів виконавчої влади), що у свою чергу повинно наповнювати адміністративно-правову норму більш конкретним змістом. При цьому нормативне правове регулювання - це регламентація загальних суспільних відносин правовими нормами, закріпленими у нормативно-правових актах та інших формах права, які розраховані на багаторазове застосування за наявності передбачених ними обставин. Обсяг суспільних відносин, на які поширюється нормативне регулювання, є кількісно невизначеним; коло осіб не окреслене персонально; часові межі дії норм чітко не встановлені; охоплює законодавче і підзаконне регулювання.

На національному рівні Конституційний Суд України у своєму рішенні від 29.06.2010 у справі № 17- рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5 рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Аналогічним рішенням від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» (Shchokin V. Ukraine), ЄСПЛ визначив концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб «він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». У разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід», тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи, у даному конкретному випадку- на користь ОСОБА_1

«Якість закону» є автономним поняттям, створеним ЄСПЛ у процесі тлумачення положень Конвенції, вимоги до якого добре проілюстровані також і у справі «Корецький та інші проти України» (Koretskyy and Others v. Ukraine), 03.04.2008, n. 47-47, заява № 40269/02), де Суд дійшов такого висновку: «навіть припускаючи, що положення закону було правильно розтлумачене судами та втручання базувалося на формальній підставі, закріпленій у національному законодавстві», та черговий раз нагадав, що «вислів «передбачений законом» у п. 2 ст. 11 Конвенції не тільки вимагає, аби дія, яка оскаржується, була передбачена національним законодавством, а й також містить вимогу щодо якості закону».

У справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), 23.09.1998, n. 54) ЄСПЛ наголосив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права». При цьому ЄСПЛ неодноразово зверталась увага на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу «правової визначеності» (п. 31 рішення у справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia); п. 109 рішення у справі «Церква Бесарабської Митрополії та інші проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova); n. 53 рішення у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine); п. 19 рішення у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine).

Обов`язок доведення неправомірної поведінки ОСОБА_1 покладений не на неї, а на уповноважену особу, яка склала протокол (ч. 2 ст. 251 КУпАП), та прокурора (ст. 250 КУпАП), зокрема, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП, що у свою чергу теж узгоджується як з принципом правової визначеності, так і з основними засадами судочинства - верховенством права, законністю, презумпцією невинуватості, рівності перед законом і судом, змагальності сторін тощо.

У судовому засіданні прокурор не спростував пояснень ОСОБА_1 про те, що її преміювання та розмір премії попередньо завжди обговорювалося з сільським головою. Також не спростовані показання ОСОБА_1 про те, що оцінку її роботи та розмір преміювання у поданнях зазначала головний бухгалтер за вказівкою сільського голови, а не за її наставою.

Клопотань про допит як свідків сільського голови ОСОБА_4 та головного бухгалтера терцентру ОСОБА_5 від прокурора не надходило.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 зазначив, що Річківська сільська рада на їх запит направила лист, у якому вказано, що ОСОБА_1 не повідомляла про наявність конфлікту інтересів.

Але суд зазначає, що такого листа в матеріалах справи немає. У той же час, в них міститься лист сільського голови ОСОБА_4 №03-12/194 від 22 лютого 2023 року про те, що у ОСОБА_1 конфлікт інтересів не виникав, таким чином і документи чи відомості про повідомлення з цього приводу в сільській раді відсутні (том 1 а. п. 23).

Також суд вважає за необхідне зазначити, що суб`єктивна сторона правопорушення, склад якого наведений в статті 172-7 КУпАП, характеризується прямим умислом, тобто суб`єкт усвідомлює, що він не повідомляє про наявність у нього реального конфлікту інтересів, або усвідомлюючи це вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Судом встановлено, що вплив суперечностей між службовими повноваженнями та приватним інтересом ОСОБА_1 не впливав на об`єктивність та неупередженість розпоряджень сільського голови про виплату їй премій.

Отже, зібрані органом поліції докази не дозволяють категорично та беззаперечно стверджувати, тобто встановити поза розумним сумнівом, що виплата премій ОСОБА_1 здійснена виключно на її власну дискрецію без дотримання визначеної процедури.

Інкриміновані ОСОБА_1 дії носять формальний характер, не є суспільно шкідливими. Виплата премій ОСОБА_1 здійснювалася з дотриманням визначених установчими документами підприємства внутрішніх процедур, які усували ризики прийняття необгрунтованого рішення. Заробітна плата та виплачена премія в сумі складали основну та додаткову заробітну плату ОСОБА_1 , розмір якої прямо співвідносився із результатами її діяльності на посаді директора підприємства, тобто прямо залежали із якістю виконання нею її посадових обов`язків.

Суд також зазначає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення не повинен мати переваги перед іншими доказами, та сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

У той же час, протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, не містять доказів та обґрунтування наявності умислу ОСОБА_1 на вчинення інкримінованих їй адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Згідно з ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

На підставі викладеного суд вважає, що ОСОБА_1 не мала реального конфлікту інтересів між її приватним інтересом та службовими повноваженнями директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Річківської сільської ради Сумського (Білопільського) району Сумської області, який би впливав на об`єктивність або неупередженість прийняття нею рішень, або ж на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень, оскільки остання діяла у межах чинного законодавства України і всі умови законності (у тому виді, як вони є на теперішній час) щодо прийнятих розпорядження дотримані. При цьому саме поняття «приватний інтерес» за ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції, є набагато вужчим за його розмовне тлумачення й віднесення до такої категорії заробітної плати й інших прирівняних до неї виплат є дещо спірним і таким, що не повною мірою узгоджується з роз`ясненнями самого НАЗК.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а тому провадження у даній справі підлягає закриттю.

Керуючись ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст виготовлений 14 квітня 2023 року.

Суддя