ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2023 р. Справа № 596/182/22

Провадження № 3/596/146/2023

Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі: головуючої судді Митражик Е.М., за участю секретаря Туткалюк В.Р., розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в селищі Гусятин матеріали справи, які надійшли від Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за ч.6 ст.121, ст.124, ч.2 ст.126, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №498637 від 14.01.2021 року слідує, що ОСОБА_1 , 21.06.2022 року о 14:07 год. керував т/з на автодорозі М19 «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече» 382 км.+650 м., який не був зареєстрований у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.9 В ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №498636 від 14.01.2022 року, вбачається, що «водій ОСОБА_1 (14)21.06.2021 року о 13:40 год. на автодорозі Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече М19 382 км. + 650 м., що біля перехрестя з автодорогою до с. Емелівка, Чортківського району, не був достатньо уважним та не стежив уважно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, розпочав маневр повороту ліворуч, не зайняв крайнє положення перед поворотом ліворуч, не надав перевагу в русі попутньому автомобілю «GEELY» д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок цього водій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження та пошкоджено автомобіль «GEELY», чим порушив вимоги п.2.3Б; 10.1; 10.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення».

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №498638 від 14.01.2022 року слідує, що ОСОБА_1 , 21.06.2022 року о 13:40 год. на автодорозі «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече» 382 км.+650 м., керував мопедом «YAMAHA» без номерного знаку, не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, а також не маючи права керувати даним транспортним засобом, чим порушив вимоги п.2.1А ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №022900 від 14.01.2022 року вбачається, що «21.06.2021 року в 14:07 год. на автодорозі Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече М19 382 км.+650м., керував мопедом «YAMAHA» без номерного знаку, здійснив ДТП, при цьому перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, відносно до висновку експерта Тернопільського обласного бюро О.Ляліної, чим порушив вимоги п.2.9А ПДР України», за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП».

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи.

Відповідно до положень ст.268 КУпАП, неявка особи відносно, якої складено протокол про адміністративне правопорушення не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши наявні в справі матеріали, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до вимог статтей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства в справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вказується на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі, шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Частина 6 статті 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Частина 2 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші, обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, поясненнями свідків, потерпілих, висновками експерта, показаннями технічних приладів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису. (ст.251 КУпАП).

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, положення ст.256 КУпАП вказують на те, що протокол про адміністративне правопорушення являється документом, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення справи.

Всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №022900 від 14.01.2022 року, протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №498637 від 14.01.2021 року, протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №498638 від 14.01.2022 року, змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №498636 від 14.01.2022 року слідує, що в них в графі До протоколу додаються, вказано-постанова про закриття кримінального провадження від 31.12.2021 року.

Тобто, протоколи про адміністративні правопорушення складені на підставі постанови від 31.12.2021 року про закриття кримінального провадження №0000204 від 21.06.2021 року, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у зв"язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №498636 від 14.01.2022 року про притягнення ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, в ньому містяться виправлення та вказано дату вчинення адміністративного правопорушення - (14)21.06.2021 року та наявні виправлення години -13 год. 40 хв., не вказано даних про потерпілу особу.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №498637 від 14.01.2022 року, складеного за ч.6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення вказано дату вчинення адміністративного правопорушення 21.06.2022 року із виправленнями, тобто, вказано дату, яка станом на дату складання протоколу про адміністративне правопорушення ще не наступила.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №498637 від 14.01.2021 року слідує, що ОСОБА_1 , 21.06.2022 року о 14:07 год. вчинив правопорушення за ч.6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тобто, дата складання протоколу про адміністративне правопорушення- 14.01.2021 року, а правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП, яке інкримінується ОСОБА_1 вчинено 21.06.2022 року.

Згідно п.7 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 № 1376(далі-Інструкції), не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

На вищевказані обставини суд неодноразово звертав увагу в постановах Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2022 року, 22 квітня 2022 року, 11 липня 2022 року, 09 серпня 2022 року, 16 листопада 2022 року, 22 грудня 2022 року, якими дані матеріали повертались для належного доопрацювання до Чортківського районного відділу поліції Головного управління поліції у Тернопільській області.

Враховуючи те, що вищевказані протоколи про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актами обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, недотримання при їх складанні вимог ст. 256 КУпАП, з наведених підстав вони не можуть вважатись належними та допустимими доказами винуватості особи у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 126 ч.2 , 121 ч.6 КУпАП.

Долучені до матеріалів справи документи з матеріалів кримінального провадження є ксерокопіями та належним чином не завірені уповноваженою особою.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, до адміністративної відповідальності притягається особа, яка на момент вчинення інкримінованих правопорушень та складання протоколів про адміністративні правопорушення не досягла 18 років. Відповідно до ст. 270 КУпАП інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми …, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники). Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Стаття 13 КУпАП передбачає відповідальність неповнолітніх. До осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Істотного значення для захисту прав та інтересів неповнолітнього правопорушника набуває можливість участі його батьків або законних представників при першому поясненні та складанні протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому існує потреба у визначенні процедури залучення батьків неповнолітнього до участі у провадженні у справі - повідомлення батьків неповнолітнього правопорушника або інших осіб в якості його законних представників та виклик для складання протоколу або залучення їх у якості законних представників, можливість участі яких передбачена ст. 270 КУпАП, що також відображено у частині 2 статті 33 Закону України «Про Національну поліцію».

Так змістом частини 2 статті 33 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що проведення опитування неповнолітніх допускається тільки за участю батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога.

Як слідує із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №022900 від 14.01.2022 року, складеного стосовно ОСОБА_1 за порушення вимог п.2.9А ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП, слідує, що в графі свідки чи потерпілі вказано-«постанова про закриття кримінального провадження», а в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення : «Бажаю щоб при врученні протоколу був присутній адвокат Чорний Михайло Ярославович».

Однак, із протоколів про адміністративне правопорушення серії БД №022900 від 14.01.2022 року, серії ДПР18 №498637 від 14.01.2021 року, серії ДПР18 №498638 від 14.01.2022 року, серії ДПР18 №498636 від 14.01.2022 року та матеріалів справи не вбачається, що неповнолітньому ОСОБА_1 було забезпечено участь законного представника чи захисника під час складання відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення та опитуванні, як того вимагають загальні положення норм права як національного так і міжнародного, зокрема Конвенції ООН про права дитини, що регламентують захист прав дитини, а також особливість порядку притягнення неповнолітніх до відповідальності за вчинення правопорушення, тобто з порушенням права на захист останнього.

Відтак, докази по справі відносно неповнолітнього, здобуті поліцейським з порушенням вимог ст.ст. 251, 270 КУпАП, а саме не залучення законного представника чи захисника, тобто з порушенням юридичних гарантій захисту прав і законних інтересів неповнолітнього, є недопустимими.

Ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Так, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

При цьому суд враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19 Конституції України).

Згідно ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку, що протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 не відповідають вимогам вищезазначеної Інструкції, складені з порушеннями ст. 256 КУпАП та з недотриманням права останнього на захист, тому справу слід закрити за відсутністю в діях складу правопорушень.

На підставі наведеного та керуючись ч.6 ст.121, ст.124, ч.2 ст.126, ч.1 ст.130, п.1 ст. 247, 283-284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 за ч.6 ст.121, ст.124, ч.2 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Суддя Е.М. Митражик