Кропивницький апеляційний суд
Справа № 33/4809/154/23 Головуючий у суді І інстанції: Подоляк Я.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в суді ІІ - інстанції: Бондарчук Р.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2023 року. Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду Бондарчук Р.А.,

з участю:

представника особи, яка притягається до відповідальності - адвоката Сердюка О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькийапеляційну скаргу адвоката Сердюка О.Є.,який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 березня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 536 грн 80 коп. судового збору на користь держави.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 13.10.2022 року о 22 год. 51 хв. на автошляху М-30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварене (через м.Вінниця та м.Кропивницький) 799 км + 547м, керував автомобілем «Daewoo Nexia», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Драгер 6810» та в медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Сердюк О.Є.,який діє в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову районного суду та постановити нову, якою закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що інспектори поліції здійснювали тиск на ОСОБА_1 з метою вчинення дій для відмови від проходження огляду в закладі охорони здоров`я. Саме тому висловлена імперативна вимога проходження огляду виключно у м. Кропивницький. При цьому, працівники поліції відмовили у доставці ОСОБА_1 після проведення огляду в медичному закладі до місця зупинення його транспортного засобу. А тому, вказані дії працівників поліції спонукали особу у відмові у поїздці до медичного закладу.

В той же час у матеріалах справи відсутні будь-які дані які б підтверджували факт відмови особи від проходження огляду в закладі охорони здоров`я та факт складання протоколу. Зокрема, протокол складено без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та не за місцем зупинки транспортного засобу.

В своїх поясненнях ОСОБА_1 дійсно підтверджує факт керування транспортним засобом, однак він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

При цьому, ОСОБА_1 в присутності свідка готовий слідувати до Кропивницького наркодиспансеру, але просив по дорозі заїхати до Олександрійського наркодиспансеру.

На що працівники поліції нічого не відповіли, попрямували до патрульної автівки, сіли до неї, увімкнули проблискові маячки та зникли в невідомому напрямку.

Відео не містить моменту та місця складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені в апеляції, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову судді суду першої інстанції скасувати, з таких підстав.

В суді апеляційної інстанції захисник підтримав вимоги апеляційної скарги. Зазначив, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками патрульної поліції за те, що він не увімкнув покажчик повороту, незважаючи на те, що він не змінював траєкторію руху транспорту. З цього, приводу на нього було складено протокол та видано постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Після цього, працівники поліції, перевірили стійкість ОСОБА_1 в позі Ромберга з заплющеними очима, потім сказали, що чути якийсь запах та потрібно проти тест на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився від проходження тесту, оскільки у нього були сумніви стосовно неупередженості вказаного екіпажу. Адже, його вже колись з міста Олександрі возили до Кіровоградського наркодиспансеру де після проходження огляду з`ясувалося, що він перебуває у тверезому стані, після цього він самотужки добирався до м. Олександрії автобусом.

В подальшому,Ю працівники поліції запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер», що знаходиться в м. Кропивницькому, він відмовився. Працівники поліції зазначили, що буде складено протокол за відмову від проведення огляду. Він неодноразово наполягав на необхідності проведення огляду в лікарні м. Олександрії, проте працівники поліції сіли в автомобіль та поїхали. Вже отримавши повістку від суду в суді він з`ясував, що стосовно нього складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Звертає увагу суду, що ОСОБА_1 був зупинений в м. Олександрія по вул.. Куйбишева, 89 біля Олександрійської автошколи ЗАШ ТСОУ, проте працівники поліції в протоколі зазначили місце зупинки автошляху М-30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварене (через м. Вінниця та м. Кропивницький) 799 км + 547м.

Також, працівники поліції не мотивували жодним чином, чому необхідно пройти медичний огляд, саме в м. Кропивницькому за 80 км. від місця зупинки, а не в найближчому медичному закладі м. Олександрії, що розташований територіально поруч за декілька кілометрів.

При цьому, працівники поліції не роз`яснювали передбачені права ОСОБА_1 та не складали в його присутності протокол та не вручили йому його копію.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положення ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Суд не має законних підстав самостійно збирати докази винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як підставу притягнення до адміністративної відповідальності поліцейським в протоколі зазначено посилання на відеозапис, який доданий до матеріалів справи на диску.

З відеозапису оглянутому в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що його змісту стосується видачі постанови за ч. 2 ст. 122 КУпАП. І лише частина змісту містить обставини, де поліцейський пропонує ОСОБА_1 заплющити очі, звести ноги витягнути руки та дістати пальцем кінчика носу, після належного виконання вказівок йому пропонується дихнути. Далі на відеозапису викладені ці ж обставини, зняті з камери іншого поліцейського. Після цього, працівник поліції, пропонує пройти тест на місці за допомогою приладу, а коли ОСОБА_1 відмовляється пропоную пройти медичний огляд в КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» в м. Кропивницького, а коли останній відмовився, зазначають, що буде складено протокол за відмову і запис переривається.

Будь-які інші докази в матеріалах справи відсутні.

При цьому, будучи допитаний у судовому засіданні, у суді першої інстанції свідок ОСОБА_2 , пояснив, що 13.10.2022 року він був пасажиром в автомобілі, яким керував ОСОБА_1 , оскільки допомагав останньому ремонтувати автомобіль і саме в цей час ОСОБА_1 віз його додому. ОСОБА_1 зупинили працівники поліції за порушення правил дорожнього руху.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції вирішили, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропонували останньому пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

В його присутності ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що він погоджується пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я, але у м. Олександрія. В його присутності протокол не складався та ОСОБА_1 не вручався.

Порядок використання технічного засобу відеозапису деталізовано «Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» (затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018р. №1026), відповідно до п.2 розділу І якої, застосування працівниками поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення; охорони громадської безпеки та власності; забезпечення безпеки осіб; забезпечення публічної безпеки і порядку.

Відеореєстратором, в розумінні п.3 розділу І Інструкції №1026, є пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації;

Портативним відеореєстратором є пристрій, призначений для запису, зберігання і відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

Згідно з п.п.4, 5, 6 розділу ІІ Інструкції №1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського.

У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, окрім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому відеореєстратора та не допускає його розряджання. Під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати і часу; примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам (п.1 розділу VII Інструкції №1026).

Пунктом 2 розділу VII цієї Інструкції на поліцейського покладений обов`язок із забезпечення належного виконання вимог цієї Інструкції.

За таких підстав, незабезпечення поліцейським постійної роботи портативного відео-реєстратора тягне за собою негативні правові наслідки, адже створює перешкоди в належній реалізації функцій поліції.

Сам факт незабезпечення поліцейським постійної роботи портативного відеореєстратора під час виконання останнім службових обов`язків й до їх закінчення, крім передбачених Інструкцією №1026 винятків, спричиняє шкідливі наслідки такої протиправної поведінки та, зокрема, обмежує доказування правомірності поведінки поліцейського.

Отже, суд приходить до висновку, що поліцейський мав проводити відеофіксацію всієї події, починаючи від виявлення ознак адміністративного правопорушення, до закінчення складання адміністративного протоколу та вручення її копії особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів дотримання вимог ст. 266 КУпАП в частині пропозиції поліцейським пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, належної фіксації відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, а також стосовно належного роз`яснення прав, обов`язків та, зокрема, в частині належного складання і вручення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, відсутні будь-які об`єктивні підстави та мотивовані обґрунтування, чому саме чому необхідно пройти медичний огляд, саме в м. Кропивницькому, що знаходиться за 80 км. від місця зупинки, а не в найближчому медичному закладі м. Олександрії, що розташований територіально поруч за декілька кілометрів.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові ВС КАС від 21.08.2019 року по справі за №215/5304/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності здійснюється за умови повного з`ясування усіх обставин вчиненого нею адміністративного правопорушення та виявлення причин, що спричинили його вчинення. Для притягнення особи до адміністративної відповідальності не достатньо лише встановлення факту вчинення нею порушення, оскільки застосування передбачених нормами КУпАП заходів впливу, можливе лише за умови відсутності обставин, визначених статтями 17, 247 КУпАП та у разі, якщо вина особи повністю, доведена належними та допустимими доказами.

Верховний Суд у своїй постанові від 08.07.2020р. у справі №177/525/17 зазначив, що сам факт визнання особою вини у порушенні, не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст. 62, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Імперативним приписом підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Рівною мірою зазначені вимоги цієї норми стосуються і адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки її санкція має кримінальну природу.

Протокол про адміністративне правопорушення, сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, який не складався та не вручався особі, яка притягається не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, та містить лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Тим більше, що процедура проходження огляду на стан сп`яніння чітко регламентована ст. 266 КУпАП.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Також, відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Тому, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду, що в даному випадку відсутнє.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд вважає необхідним визнати, що проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 , працівником поліції проведено з порушенням встановленої процедури огляду, що визначена Інструкціями №1452/735 та № 1395.

Вищенаведені факти, що встановлені апеляційним судом, у відповідності до ст. 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 , оскільки вони не дають змоги апеляційному суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність працівниками поліції факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та дотримання працівником поліції послідовності дій при пропонуванні пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Оцінюючи докази в їх сукупності, на підставі повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи, суд приходить до висновку про відсутність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у діях ОСОБА_1 , що описані в протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи допущені працівником поліції порушення під час проведення процедури огляду водія ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння, які залишились поза увагою суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку (через порушення процедури проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння), такий огляд водія на визначення стану алкогольного сп`яніння, у відповідності до ч. 5 ст. 266 КУпАП, необхідно визнати недійсним, у зв`язку із чим в діях ОСОБА_1 відсутні порушення вимог п. 2.9а ПДР України, а тому слід вважати, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

А відтак, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Сердюк О.Є.,який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 березня 2023 рокустосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, - скасувати.

На підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Р.А. Бондарчук