справа № 758/4407/23 головуючий у суді І інстанції Казмиренко Л.В.
провадження № 33/824/3360/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Березовенко Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника - адвоката Романюк Марини Валеріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Подільського районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року, якою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ч.1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинених адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ч.1 ст. 122-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 грн. 00 коп. (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп. (п`ятсот тридцять шість грн. 80 коп.).

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Романюк Марина Валеріївна 16 червня 2023 року засобами поштового зв`язку надіслала апеляційну скаргу на адресу суду першої інстанції, в якій просила постанову Подільського районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

23 червня 2023 року матеріали справи про адміністративне правопорушення надійшли на адресу Київського апеляційного суду.

26 червня 2023 року матеріали справи про адміністративне правопорушення передано головуючому судді.

У апеляційній скарзі апелянт просив визнати поважними причини пропуску строку та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м.Києва від 24 травня 2023 року

Щодо поважності причин поновлення строку на апеляційне оскарження постанови зазначала, що у зв?язку із погіршенням ситуації щодо повітряних тривог у зв?язку із збройною агресією РФ проти Україні, ОСОБА_1 з 25 травня 2023 року по 06 червня 2023 року був вимушений вивезти родину (дружину та двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , д.н. 19.04.2011 р., та ОСОБА_4 , д.н. 20.10.2012 р. до Закарпаття). Зазначені вище обставини, пов?язані із дійсно істотними перешкодами, у сукупності із неповідомленням судом у судовому засіданні 24.05.2023 року постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та ненаправленням ОСОБА_1 повного тексту постанов від 24.05.2023 року, на думку апелянта, свідчать про обґрунтованість поважності.

Однак, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та зміст вказаної заяви захисника апелянта й доданих до неї документів, апеляційний суд вважає, що клопотання апелянта про поновлення строку для подання апеляційної скарги на постанову Подільського районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року задоволенню не підлягає, а апеляційну скаргу, відповідно, необхідно повернути особі, яка її подала, з таких підстав.

Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).

Згідно ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення строку на подачу скарги, повертається особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

У своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте можливість суду щодо поновлення строку не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»). При визначенні наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особі вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.

Апеляційний суд звертає увагу скаржника на те, що перебіг строку на апеляційне оскарження постанови суду, що прийнята за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення згідно положень ст. 294 КУпАП розпочинається з дня винесення такої постанови судом, а не з дня її отримання.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова була винесена судом першої інстанції 24 травня 2023 року.

Отже, у даній справі перебіг строку на апеляційне оскарження розпочався з 24 травня 2023 року та закінчився 02 червня 2023 року.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга була направлена засобами поштового зв`язку лише 16 червня 2023 року.

Окрім того, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що захисник Шамоти Дениса Вікторовича був присутній у судовому засіданні 24 травня 2023 року при прийнятті оскаржуваної постанови суду.

Також згідно відомостей з Єдиного державного реєстру вбачається, що постанова Подільського районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року оприлюднена в реєстрі 26 травня 2023 року.

Таким чином, апелянт був обізнаний про розгляд справи та прийняття судом першої інстанції оскаржуваної постанови суду, а відтак, мав змогу оскаржити таку постанову в передбаченому законом порядку.

Доказів на підтвердження обставин, викладених в апеляційній скарзі, щодо поважності пропуску строку з 25 травня 2023 року по 02 червня 2023 року матеріали справи не містять й апелянтом надано не було.

Окрім того, апеляційний суд бере до уваги, що апелянт не був позбавлений права подати апеляційну скаргу через захисника. Обставин, які б перешкоджали йому реалізувати таке право в строк, передбачений законом, апелянтом також не зазначено.

Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Таким чином, апелянт, будучи самостійним суб`єктом оскарження, не скористався своїм правом на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції в строки, що визначені чинним законодавством та, зважаючи на відсутність перешкод для реалізації такого права, пропустив такий строк без поважних причин.

При цьому слід зауважити, що, розглядаючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд звертає увагу на те, що жодних доказів на підтвердження існування обставин, які були чи об`єктивно є непереборними, і які не залежали від волевиявлення ОСОБА_1 , чи які перешкоджали або створювали труднощі, або унеможливлювали своєчасно подати апеляційну скаргу чи будь-яким способом заявити про свою незгоду з винесеним судом рішенням, або вчинити будь-які інші дії, які можна було б розцінювати як спробу для оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційному суду не надано.

За таких обставин апеляційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника - адвоката Романюк Марини Валеріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року - відмовити.

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Романюк Марини Валеріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Подільського районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Березовенко