ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П. за участю адвоката Макєєва О.В., який представляє інтереси особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції розглянувши апеляційну скаргу адвоката Макєєва О.В. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 гривень.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 24 жовтня 2022 року о 11 годині 00 хвилин в м. Покровськ, вул. Шмідта, буд. 52 керував транспортним засобом АЗЛК 2141, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від продуття алкотестера Драгер 6810 та проходження в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КупАП.

В апеляційній скарзі адвокат Макєєв О.В. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2022 року, скасувати її та закрити провадження щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що:

- ОСОБА_1 не було повідомлено про час, дату та місце слухання справи, під час судового засідання ОСОБА_1 присутній не був, постанову суду не отримував, а ознайомився з нею лише 01.02.2023 року при ознайомленні з матеріалами адміністративної справи в Красногвардійському районному суді міста Дніпропетровська, тому вважає, що строк оскарження постанови пропущений з поважних причин.

- ОСОБА_1 під час відеозйомки відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки працівниками поліції до застосування відеозапису йому було повідомлено, що для нього саме так краще буде сказати, в іншому випадку у нього буде вилучений автомобіль на штраф майданчик, на що останній і погодився;

- ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом;

- в матеріалах справи міститься акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, однак вказаний акт не відповідає Додатку 2 до Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом затвердженої Наказом № 1452/735 від 09.11.2015 року, та не містить дати, часу та підпису особи, яка оглядається. Копія акту не вручена ОСОБА_1 ;

- ознаки алкогольного сп`яніння, які були названі поліцейським автоматично, не були встановлені перевіркою. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначені одні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), в той же час на відео поліцейський вказує на інші ознаки сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння обличчя, явно виражене тремтіння рук);

- в матеріалах справи відсутні докази, які давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку з чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП;

- ОСОБА_1 о 14:30 год. звернувся до КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» у м. Покровськ де пройшов обстеження на стан сп`яніння за допомогою драгера Алкотест 6810 (2 проби), Алкотест 6820 (2 проби) та експрес тесту. Результат огляду - тверезий.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката Макєєва О.В., який представляє інтереси особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи позицію апелянта щодо пропущеного строку на апеляційне оскарження, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та вважаю за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Стаття 9 КУпАП закріплює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Відповідно до роз`яснень п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Винність ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами вчинення адміністративного правопорушення та зібраними у відповідності з нормами КУпАП по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 448121 від 24 жовтня 2022 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24 жовтня 2022 року; та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, переглянутим судом першої інстанції у судовому засіданні, , з якого вбачається, що о 10:56:27 годині патрульні поліцейські зупинили транспортний засіб ОСОБА_1 , об 11:08:04 годині на пропозицію патрульних поліцейських пройти медичний огляд ОСОБА_1 відмовився.

Зазначені докази є чіткими, узгоджуються між собою, та в адміністративних матеріалах відсутні докази, які б їх спростовували.

Так, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735. До того ж, ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього будь-яких заперечень по факту його складання не надав, жодної незгоди в протоколі не зазначив, натомість у протоколі зафіксовані особисті пояснення ОСОБА_1 про те, що він відмовляється дихати у Драгер та їхати до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, тож, незгода останнього з діями інспекторів поліції, на що є посилання в поданій апеляції, та на чому наполягала сторона захисту в судовому засіданні, не знайшла свого підтвердження під час апеляційного перегляду, як і зазначений в апеляції факт повідомлення ОСОБА_1 працівниками поліції до застосування відеозапису про те, що для нього краще буде відмовитися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки в іншому випадку його автомобіль буде вилучений на штраф майданчик.

Щодо відсутності в матеріалах справи доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, то цей факт не спростовує висновки суду щодо винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта щодо відсутності підстав для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки підстави для зупинки транспортного засобу або відсутність таких підстав не спростовують факту відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто порушення водієм п.2.5 ПДР, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не впливають на висновки суду щодо доведення вини водія транспортного засобу та мають наслідком притягнення до адміністративної відповідальності з накладенням стягнення, встановленого санкцією даної норми закону.

Апеляційний суд вважає, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Стосовно посилань апелянта на певні недоліки оформлення працівниками поліції акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, апеляційний суд хоча й вважає їх слушними, втім зауважує, що це не впливає на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, не є безумовною підставою для скасування судового рішення та не спростовує винність ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому правопорушення.

акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак вказаний акт не відповідає Додатку 2 до Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом затвердженої Наказом № 1452/735 від 09.11.2015 року, та не містить дати, часу та підпису особи, яка оглядається. Копія акту не вручена ОСОБА_1 .

Не бере апеляційний суд до уваги й долучений до апеляційної скарги висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складений 24.10.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_1 пройшов огляд 24.10.2022 року о 14:30 годині, ознак сп`яніння у нього не виявлено (а.с.18), оскільки ОСОБА_1 керував автомобілем відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 24 жовтня 2022 року об 11 годині 00 хвилин, а медичний огляд пройшов у цей же день о 14 годині 30 хвилин, що зазначено у висновку, отже, останнім було пропущено двогодинний строк проведення огляду, передбачений ст. 266 КУпАП Крім того, відповідно до зазначеної норми закону такий огляд має проводитись у присутності поліцейського.

До того ж, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в даному випадку є саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, передбачена п.2.5 ПДР, і в цьому разі питання стосовно тверезості водія під час керування транспортним засобом не вирішується.

Що стосується посилання в апеляційній скарзі на порушення певні невідповідності ознак алкогольного сп`яніння, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, та ознак алкогольного сп`яніння наявних на відеозапису з бодікамер поліцейських, апеляційний суд вважає це неспроможним, виходячи з наступного.

Як убачається з практики Верховного Суду, висновків та рішень ЄСПЛ, не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму. Рішення може бути скасоване лише для виправлення істотної помилки. Не кожен дефект певного адміністративного акта, яким є й протокол про адміністративне правопорушення, робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Такий вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий».

При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого. Інакше кажучи, за принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування певного акта з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Підсумовуючи викладене апеляційний суд вважає, що перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву, а в апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, що цілком узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Також суд першої інстанції наклав на ОСОБА_1 стягнення у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у строк, передбачений ст.38 КУпАП, підстав для закриття провадження у відповідності до п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП в даному випадку немає.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що місцевим судом було прийнято правильне та обґрунтоване рішення відносно винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, тому оскаржувану постанову суду слід залишити без змін, а подану на неї апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КупАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Макєєву О.В. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2022 року.

Апеляційну скаргу адвоката Макєєва О.В. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КупАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського апеляційного суду Г.П. Слоквенко