Справа №295/7453/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2023 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Костенко С.М. розглянув матеріали, які надійшли з відділу поліції №1 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч.1 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_1 ,-

встановив:

22.05.2023 о 23 год. 45 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ухилявся від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що полягало у бездіяльності ОСОБА_1 відносно дитини, яка в нічний час доби могла перебувати у безпорадному стані або стані, небезпечному для життя і здоров`я.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив.

ОСОБА_1 достеменно знав про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, про що засвідчив власним підписом у протоколі (а.с.1) Крім того, судом направлено смс-повістку на мобільний номер телефону останнього, яку згідно довідки про доставку ОСОБА_1 отримав 14.06.2023. Однак, незважаючи на викладене, у судове засідання не з`явився, будь-яких заяв та клопотань не подавала, до суду за інформацією щодо стану розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не звертався.

Закон виходить з презумпції, що учасник справи повинен дізнатися про хід розгляду справи, тобто діє презумпція обізнаності. Цю ж презумпцію обізнаності слід застосувати і до випадків інформування учасника справи про дату судового розгляду альтернативними способами повідомлення. Тим більше, така презумпція застосовується під час вручення судової повістки. Якщо учасник надав суду телефон та електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх в протоколі, то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, що ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свої номери і адреси, але не користується чи не стежить за ними.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладається на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язані з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засобі внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.О. проти Іспанії від 07.07.1989).

Зважаючи на викладене, байдужа поведінка учасника справи, що виявляється зокрема у не отриманні повідомлень суду, не повинна схвалюватися судовою практикою. Навпаки, судова практика повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи (правова позиція ВС рішення № 560/5541/20 від 17.11.2022.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП участь особи за даною категорією справ не є обов`язковою, а тому з метою недопущення необґрунтованого порушення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлених ст. 277 КУпАП, а також строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, суд визнає причини неявки ОСОБА_1 у судове засідання неповажними і розцінює його неявку як затягування строків розгляду справи, у зв`язку з цим суд розглядає справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч.1 КУпАП, підтверджується зібраними матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №043032 від 30.05.2023; рапортом чергового Житомирського РУП про те, що 22.05.2023 о 23 год. 45 хв. на лінію «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_3 , яка знаходиться в Німеччині, про зникнення її доньки, ОСОБА_2 , яка близько 12 год. 00 хв. пішла до школи та не повернулась; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , де зазначив, що з дружиною розлучений, остання проживає за кордоном, їх спільна донька проживала разом з ним, а після конфлікту переїхала жити до бабусі. 22.05.2023 не спілкувався з донькою, не знав де і в якому стані вона перебуває. 23.05.2023 о 00 год. 30 хв. йому зателефонували з поліції та повідомили, що його донька залишила місце проживання та після пошуків знайшлася, перебуває у відділі поліції №1. Працівники поліції провели профілактичну бесіду, ознайомили з положеннями ст. 150 Сімейного кодексу України та попередили про відповідальності за невиконання батьківських обов`язків; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , в яких зазначила, що 22.05.2023 о 17 год. 00 хв. зустрілася з подругою, разом поїхали на вул. Михайлівську, там зустріли друга і поїхали до нього додому, вже була комендантська година. Бабусі та дідусю забула зателефонувати, друг викликав таксі, яким поїхала додому. На пів дорозі додому таксі зупинили працівники поліції і доставили до ВП №1. Також зазначила, що 22.05.2023 по телефону з батьком не говорила, оскільки з останнім посварились, а тому не мала бажання з ним спілкуватись; письмовими поясненнями водія таксі ОСОБА_4 в яких вказав, що 00 год. 30 хв. 23.05.2023 приїхав на виклик на вул. Кібльчича. До таксі сіла дівчина років 14, проводив дівчину хлопець. Поблизу с. Сонячне т/з зупинили працівники поліції та повідомили, що пасажиром є ОСОБА_2 , яка є безвісти зниклою, та забрали дівчину до відділу поліції; письмовими поясненнями ОСОБА_5 , який є дідусем ОСОБА_2 . Зазначив, що онука проживає разом з ним та його дружиною. Раніше ОСОБА_2 проживала разом зі своїм батьком, потім переїхала жити до них. Онука розповідала, що батько не давав їй гроші, зловживає зі спиртними напоями. 22.05.2023 близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_2 пішла до школи та не повернулася. Близько 18 год. 00 хв. зателефонував класному керівнику, остання повідомила, що онука на першому уроці не була. Неодноразово телефонував онуці, однак її телефон був вимкнений. Разом з дружиною поїхав шукати онуку на вул. Михайлівську. Пошуки результатів не дали, тому звернулись до поліції; рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12.12.2016, яким шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

Своїми діями, що виразилися в ухиленні від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання неповнолітніх дітей, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 184 ч.1 КУпАП.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд приходить до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 184, 283, 284, 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 ч.1 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави, в особі ДСА України, судовий збір в розмірі 536, 80 грн.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя С.М. Костенко

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.