Справа № 643/1500/23
Провадження № 3/643/1245/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2023 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Головного управління ДПС у Харківській області Державної податкової служби України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи.

ОСОБА_1 несвоєчасно подав податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також нарахованого єдиного внеску (додаток 4 ДФ) по строку подання 09.11.2022, фактично подав 05.01.2023, чим порушив вимоги п.п. 176.2 «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він не мав можливості вчасно подати звітність через відсутність світла та інтернету. Крім того, у березні 2022 року набули чинності закони, які передбачають деякі зміни в аспекті відповідальності платників податків: Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15.03.2022 р.; Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період воєнного стану» № 2142-ІХ від 24.03.2022 р.; Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» № 2118-IX від 03.03.2022 р.; Закон України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» № 2115-IX від 03.03.2022 р. Враховуючи законодавчі зміни, платники податків мають право подати податкову та іншу звітність протягом 90 календарних днів після припинення або скасування воєнного стану. В період дії воєнного стану, а також протягом трьох місяців після його завершення не застосовується відповідальність за несвоєчасне подання таких документів до контролюючих органів. Дане положення стосується податкових, облікових, фінансових, бухгалтерських, розрахункових, аудиторських звітів та будь-яких інших документів, строк подання яких до контролюючих органів, згідно з чинним законодавством, настав, починаючи з 24.02.2022 року. До платників податків не застосовується адміністративна та кримінальна відповідальність за неподання чи несвоєчасне подання звітності. Стосовно фінансової відповідальності за порушення податкового законодавства (застосування штрафів та пені): у відповідності до пп. 112.8.9 ПКУ, які визначають форс-мажорні-обставини, платник податків звільняється від фінансової відповідальності. Таким чином штраф за несвоєчасне подання податкової звітності у період воєнного стану також не застосовується.

Також ОСОБА_1 посилається на те, що порядок виконання платником податків свого обов`язку, зокрема, щодо подання звітності встановлено п.п. 69.1. п. 69 підрозд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (у редакції Закону України від 12.05.2022 № 2260-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану»), згідно з яким у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів подання звітності, платники податків звільняються від передбаченої ПКУ відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні. У разі відсутності можливості у платника податків щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів подання звітності, платник податків звільняється від відповідальності, визначеної ПКУ, у межах діяльності, що провадиться через такі філії, представництва, відокремлені чи інші структурні підрозділи, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України. ОСОБА_1 стверджує, що у нього була відсутня така можливість і він подав звітність при першій можливості.

Крім того, ОСОБА_1 посилається на п. 52-1 підрозд. ХХ ПКУ та п.п. 69.2 підрозд. ХХ ПКУ, які звільняють його від адміністративної відповідальності.

При цьому, ОСОБА_1 стверджує, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше ніж через 2 місяці з дати порушення, тобто до 05.03.2023 року. Таким чином, наразі строк накладення адміністративного стягнення сплинув.

ІІІ. Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення.

Згідно з п.п. 176.2. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (з розбивкою по місяцях звітного кварталу), до контролюючого органу за основним місцем обліку. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку - фізичній особі податковим агентом, платником єдиного внеску протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності із зазначених питань не допускається.

Відповідальність за неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян передбачена ч. 1 ст. 163-4 КУпАП.

ІV. Оцінка суду.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 19.01.2023 № 6606/6/20-40-24-20-09 від 14.02.2023, який відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила; квитанцією № 2.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, суду не надано.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, доведена у повному обсязі.

Надаючи оцінку аргументам ОСОБА_1 в частині того, що положеннями чинного законодавства передбачено його звільнення від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, суд зазначає наступне.

Приписи Закону України № 2120-ІХ від 15.03.2022 та Закону України № 2142-ІХ від 03.03.2022 не містять положень, які б передбачали звільнення від адміністративної відповідальності за неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.

Підпунктами 1, 2 пункту 1 Закону України № 2115-ІХ від 03.03.2023 передбачено, що фізичні особи, фізичні особи - підприємці, юридичні особи, крім тих, які наділені бюджетними повноваженнями згідно із законодавством, подають облікові, фінансові, бухгалтерські, розрахункові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно до норм чинного законодавства в документальній та/або в електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов`язку подати документи; у період дії воєнного стану або стану війни, а також протягом трьох місяців після його завершення до фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб не застосовується адміністративна та/або кримінальна відповідальність за неподання чи несвоєчасне подання звітності та/або документів, визначених підпунктом 1 цього пункту.

Проте, п.п. 5 п. 1 вказаного закону передбачає, що цей Закон не поширюється на податкові правовідносини, внаслідок чого він не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Законом України № 2142-ІХ від 24.03.2022 внесені зміни до Податкового кодексу України, а саме підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено пунктом 69 (із змінами, внесеними згідно із Законом № 2142-IX від 24.03.2022; в редакції Закону № 2260-IX від 12.05.2022; із змінами, внесеними згідно із Законами № 2719-IX від 03.11.2022, № 2720-IX від 03.11.2022; в редакції Закону № 2836-XI від 13.12.2022).

Так, згідно з п. 69.1. підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 39-2, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні. У разі відсутності можливості у платника податків щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 39-2, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, такий платник податків звільняється від відповідальності, визначеної цим Кодексом, у межах діяльності, що провадиться через такі філії, представництва, відокремлені чи інші структурні підрозділи, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України. Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати обов`язки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків щодо:

реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування, дата складання яких припадає на період з 1 лютого по 31 травня 2022 року, за умови забезпечення їх реєстрації не пізніше 15 липня 2022 року;

реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, дата складання яких припадає на період з 1 лютого по 31 травня 2022 року, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, за умови забезпечення їх реєстрації не пізніше 20 липня 2022 року;

подання звітності, у тому числі передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, за звітні (податкові) періоди - 2021 рік (для звітності, що подається за річний звітний (податковий) період), граничний термін подання якої припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до 1 червня 2022 року, I квартал 2022 року (для звітності, що подається за квартальний звітний (податковий) період) та звітності за лютий - травень 2022 року (для звітності, що подається за місячний звітний (податковий) період), за умови подання такої звітності до контролюючого органу не пізніше 20 липня 2022 року.

Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України затверджений наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 № 225.

Між тим, ОСОБА_1 не надано суду доказів на підтвердження неможливості своєчасного подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також нарахованого єдиного внеску (додаток 4 ДФ) по строку подання 09.11.2022.

Відповідно до пп. "а" п. 69.2. п. 1 ч. 2 розділу І Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 25.05.2022 внесено зміни до Податкового кодексу України, відповідно до яких податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються, крім камеральних перевірок.

У разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з цим Кодексом, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 цього Кодексу, що звільняють від фінансової відповідальності. При цьому вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не застосовуються.

З огляду на вищевикладене суд вважає аргументи ОСОБА_1 безпідставними та до уваги не приймає.

Щодо аргументів ОСОБА_1 про сплив строків накладення адміністративного стягнення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

У листі Міністерства доходів і зборів України від 13.05.2013 року № 1101/Н/99-99-15-04-01-14 зазначено, що триваючими адміністративними проступками є проступки, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, які припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила будь-які певні дії або бездіяльність, перебуває далі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом будь-якого часу. Іноді такий стан триває значний час і весь час винний безперервно вчинює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Таким чином, триваючі правопорушення припиняються, якщо факт цих правопорушень виявлено компетентним органом при проведенні перевірок. Стягнення за такі адміністративні правопорушення може бути накладене у строк не пізніше ніж через два місяці із дня їх виявлення (із дати складання та підписання акта перевірки).

У даному випадку ОСОБА_1 мав обов`язок, встановлений Податковим кодексом України, щодо подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також нарахованого єдиного внеску (додаток 4 ДФ) до 09.11.2022, та пропустив цей строк шляхом подання відповідних відомостей 05.01.2023 року.

Відтак, правопорушення, яке ставиться ОСОБА_1 у провину було припинено 05.01.2023 року шляхом вчинення останнім відповідних дій щодо подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також нарахованого єдиного внеску (додаток 4 ДФ), а тому його доводи щодо спливу строку накладення адміністративного стягнення є безпідставними.

V. Накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд, враховуючи особу порушника, його майновий стан, характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, відсутність обтяжуючих його відповідальність обставин, дійшов висновку, що з метою виховання ОСОБА_1 та запобігання вчинення нею нових правопорушень, необхідним та достатнім є застосування до нього адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 163-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

VІ. Інші питання, які вирішує суд при розгляді даної справи.

Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 35, 251, 280, 283-285, 287, 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 (тридцять чотири) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Н.В. Новіченко