Справа № 203/1659/23
Провадження № 3/0203/1259/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2023 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Шрамко Л.Л., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого юристом «НСіДі», мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 18 березня 2023 року серії ААД № 042326 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД №042326, 18 березня 2023 року о 08 годині 37 хвилин в м.Дніпро, Центральний район, Набережна Січеславська, б. 11, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, виражене тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився (зафіксовано: 471402; 471254), чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 в суді вину не визнав та пояснив, що на момент зупинки транспортного засобу під його керуванням він перебував у тверезому стані, алкогольних напоїв та наркотичних засобів не вживав, наркотичні засоби взагалі не вживає. Працівники поліції зупинили його автомобіль, не пояснивши причини зупинки транспортного засобу, почали говорити йому про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння. Працівниками поліції не було оголошено які саме ознаки сп`яніння в нього було виявлено та який саме огляд йому необхідно пройти. Відмовився від проходження огляду через те, що не зрозумів, що саме йому необхідно пройти та які саме ознаки, якого сп`яніння у нього було виявлено. Просив закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю складу правопорушення в його діях.

Суд, вислухавши доводи ОСОБА_1 , дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП з наступних підстав.

Особа, яка склала протокол, вважає, що ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Частиною 1 статті 130КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Для встановлення складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, необхідно установити наявність двох обставин, а саме: 1) що особа керувала транспортним засобом; 2) ця особа знаходилась в стані алкогольного сп`яніння або відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.3 розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п.5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затв. Наказом Міністерства внутрішніх справ України18 грудня 2018 року № 1026, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 р.за № 28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відповідно до п.6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби). Лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно пункту 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103 (далі по тексту - Порядок), водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 7 Порядку поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Відповідно до пункту 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

На відеозаписах нагрудних камер поліцейських, записи з яких були досліджені судом, не повністю відображено спілкування водія з працівниками поліції.

З відеозапису не вбачається, яка причина зупинки автомобіля. Поліцейські спочатку спілкуються між собою з приводу якогось ДТП, потім під час спілкування з ОСОБА_1 , повідомляють останньому, що йому необхідно пройти медичний огляд на стан сп`яніння та викликати тверезого водія, на що останній одразу погоджується та запитує у працівника поліції, чи може він пройти огляд на стан сп`яніння на місці. Після чого підходить інший працівник поліції та повідомляє ОСОБА_1 , що на місці пройти огляд на стан сп`яніння він не може, так як огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише в медичному закладі. Працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 , що у разі відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відносно нього буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП та його буде відсторонено від права керування транспортними засобами, йому необхідно буде з`явитися до суду за викликом та надати пояснення з приводу відмови від проходження огляду. На запитання ОСОБА_1 , як йому вчинити краще, можливо краще проїхати та пройти огляд, працівник поліції повідомляє, що у нього ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та йому необхідно самостійно прийняти рішення щодо проходження медичного огляду. ОСОБА_1 спочатку вагається з відповіддю, а потім на запитання працівника поліції відповідає, що відмовляється від проходження медичного огляду, після чого викликає іншого водія. З відеозапису не зрозуміло, які саме ознаки сп`яніння та якого саме сп`яніння було виявлено у ОСОБА_1 . Крім того, з відеозапису не зрозуміло, огляд якого саме стану сп`яніння було запропоновано пройти ОСОБА_1 та чому його неможливо провести на місці події. Потім відеозапис зупиняється та починається з того, що працівники поліції надають під підпис ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Матеріали справи не містять будь-яких даних про причину зупинки автомобіля.

Також з поведінки ОСОБА_1 не вбачається наявності якихось ознак перебування у стані наркотичного або алкогольного сп`яніння. Він поводить себе адекватно обстановці. В той же час на його питання працівники поліції не роз`яснюють йому порядок проходження огляду на стан сп`яніння та не роз`яснюють наслідки його незгоди з проведенням огляду.

З відеозапису вбачається, що пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місті за допомогою спеціального технічного засобу ОСОБА_1 всупереч положенням п.6 наведеної Інструкції взагалі не було запропоновано, хоч його було повідомлено про те, що йому слід пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

В порушення п.5 наведеної Інструкції початок та завершення спілкування водія з поліцейськими на відеозапис не зафіксовано.

Інших доказів, що підтверджують скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП матеріали справи не містять.

Відповідно до положень статті 9 Конституції України, та статті 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог частини 2 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування пункту 2 статті 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже стаття 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення є необхідним застосування положення статті 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення прав захисту (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має право захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, матеріали свідчать про відсутність підстав для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та відсутність підстав для вимоги про проходження ним медичного огляду.

Враховуючи викладене, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в діях останнього складу даного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.7, 8, 13, 16, 401,245, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга на постанову подається до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Л.Л. Шрамко