САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/392/23
Провадження №3/726/358/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2023 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Мілінчук С. В. розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України,

ВСТАНОВИВ :

До Садгірського районного суду м. Чернівці надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення ним правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України.

Так у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що 04.02.2022 року о 18 годині 38 хвилин, по вул. Калинівській, 13 А на МТК «Калинівський ринок» (парковка «Добробут»), ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «АУДІ А6», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, погодні умови, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем «БМВ 330», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п. 2.3 б, 12.1, 12.3 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.. 124 КУпАП. Автомобілі отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_1 та його захисник у судовому засіданні заперечували проти обставин викладених у протоколі, ОСОБА_1 всвою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, вказав, що правила дорожнього руху не порушував, просив закрити провадження у справу у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП вказує, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації,трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п 24. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено про необхідність звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 124 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність для водія наступає у випадку порушення ним правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Таким чином, для того, аби притягнути водія до відповідальності, необхідним є встановити у його діях порушення правил дорожнього руху, які мають наслідком пошкодження транспортного засобу,дорожніх споруд чи іншого майна. Таке порушення повинно бути зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення та підкріплено належними доказами. У протоколі серії ААД № 386817 від 10.02.2022 року зазначено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, порушив вимоги п. 2.3 б, 12.1, 12.3 ПДР України. Тобто у провину водію ставиться невиконання вимог вказаних пунктів ПДР України.

Пунктом 2.3.б ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 12.1. ПДР України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 12.3. ПДР України визначено,що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Згідно правових позицій Верховного Суду України, викладених у Постанові Пленуму №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суди при розгляді цих категорій справ повинні враховувати, що диспозиції цих норм є банкетними, а тому суду слід ретельно з`ясовувати та зазначати у своєму рішенні, в чому саме полягали порушення, норми яких правил не додержані, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом негативними наслідками, що настали.

Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.

При цьому, диспозиція ст.124 КУпАП є бланкетною, а тому у протоколі повинно бути зазначено, який пункт, пункти Правил дорожнього руху України порушені особою, відносно якої складений протокол.

Юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення.

Як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_2 , він, керував автомобілем «БМВ 330», д.н.з. НОМЕР_2 на стоянці ринку «Добробут», в умовах суттєвої ожеледиці. Побачив, що автомобіль «АУДІ А6», д.н.з. НОМЕР_1 рухався у його напрямку на великій швидкості, близько 120 км/год, здійснюючи «дрифтування». Вказаний автомобіль був у некерованому для його водія стані. Не маючи можливості зупинитись, вказаний автомобіль, під гострим кутом, зіткнувся із його транспортним засобом.

Як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_1 , він, керував автомобілем «АУДІ А6», д.н.з. НОМЕР_1 на стоянці ринку «Добробут» у своїй смузі руху в напрямку виїзду із ринку. Раптово він побачив автомобіль «БМВ 330», д.н.з. НОМЕР_2 , який в умовах ожеледиці почало заносити в його бік, внаслідок чого сталось зіткнення. Після зіткнення, водій автомобіля «БМВ 330», ОСОБА_2 , визнав себе винуватим у ДТП. Водії домовились між собою про відшкодування шкоди та розїхались.

Із письмових пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що автомобіль «АУДІ А6», д.н.з. НОМЕР_1 , який є учасником вказаного ДТП, належить йому. Того дня, він надав автомобіль ОСОБА_1 для тест-драйву. Під час руху, він почув звук удару та побачив, що у його автомобіль вїхав інший автомобіль - «БМВ 330», д.н.з. НОМЕР_2 . Після ДТП, водій вказаного транспортного засобу ОСОБА_2 визнав свою винуватість. Зобов`язався відшкодувати завдану шкоду.

Із письмових пояснень свідка ОСОБА_4 вбачається, що останній того дня перебував на паркові ТЦ «Добробут» та бачив, як автомобіль «БМВ 330», д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи у некерованому заносі, вїхав у автомобіль «АУДІ А6», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався прямо у напрямку виїзду з ринку.

Встановлено також, що після зіткнення, учасники ДТП домовились, що відшкодують одне одному завдану шкоду, не залучаючи при цьому працівників поліції до складання адміністративного протоколу, про що свідчить розписка сторін від 04.02.2023 року.

Однак у подальшому, а саме 06.02.2023 року, ОСОБА_1 звернувся до УПП в Чернівецькій області із заявою про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Із відеозапису, наданого ОСОБА_1 вбачається, що 04.02.2022 року о 18 годині 38 хвилин, по вул. Калинівській, 13 А на МТК «Калинівський ринок» (парковка «Добробут»), ОСОБА_1 , керував автомобілем «АУДІ А6», д.н.з. НОМЕР_1 , та здійснював «дрифтування», тобто керований занос частини автомобіля та підтримування його протягом всієї траєкторії повороту із подальшою стабілізацією автомобіля, тобто вихідом із заносу. При цьму ділянка автодороги була засніженою, присутня ожеледиця.

У подальшому, пасажир, який здійснював відеозапис, покинув салон автомобіля та перебував на вулиці, в той час, як ОСОБА_1 продовжив кервути автомобілем. Через короткий проміжок часу почув звук зіткнення транспортних засобів та підійшов до місця зіткнення. Водій ОСОБА_1 вказав, що не є винуватцем ДТП, оскільки в момент зіткнення не здійснював «дрифтування» та здійснював рух прямо. Натмість водій автомобіля «БМВ 330», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 здійснював неконтрольований занос транспортного засобу, не впорався із керуванням та вїхав у автомобіль «АУДІ А6», д.н.з. НОМЕР_1 . Підтверджував це локалізацією удару, який прийшовся у лівий бік автомобіля «АУДІ А6». Водій ОСОБА_2 не заперечував вказаних обставин, підтвердив, що здійснював «дрифтування», однак вважав, що має місце спільна вина водіїв, оскільки ОСОБА_1 рухався із великою швидкістю.

На відеозаписі не зафіксовано момент вчинення ДТП.

У справі було призначено судову авто технічну експертизу. Згідно із висноком експертизи № СЕ-19/126-23/3299-ІТ, встановлено, що технічна можливість уникнути пригоди для водія автомобіля BMW-330D, номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , визначалась виконанням вимог пункту 10.11 ПДР та як слідує з наданих матеріалів для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру які б перешкоджали йому виконати ці вимоги, через вказані у дослідницькій частині причини.

В даній транспортній обстановці, в діях водія автомобіля BMW- 330D, номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимог пункту 10.11 ПДР, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку із настанням даної пригоди, через вказані у дослідницькій частині причини.

В даній транспортній обстановці, водію автомобіля Audi-A6, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 необхідно було діяти відповідно із вимогами пункту 12.3 ПДР, зміст яких приведено у дослідницькій частині.

В даній транспортній обстановці, в діях водія автомобіля Audi-A6, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , при заданому моменті виникнення небезпеки для руху, не вбачається невідповідності вимог пункту 12.3 ПДР, які зтехнічної точки зору могли би перебувати в причинному зв`язку з настанням даної пригоди.

За відсутності на місці пригоди будь-якої слідової інформації, надати іншу технічну оцінку дій водіїв, з технічної точки зору, в тому числі підтвердити або ж спростувати рух будь-яких із вказаних транспортних засобів у стані бокового заносу («дрифтування») або ж інших етапів взаємного зближення та переміщення до місця зупинки, експертним шляхом не виявилось можливим.

Таким чином, зібрані у справі докази свідчать про те, що у діях ОСОБА_1 не вбачається невідповідності вимог пункту 12.3 ПДР, які з технічної точки зору могли би перебувати в причинному зв`язку з настанням даної пригоди.

Разом з тим, як для суду, так із для експерта, ускладненим є надання оцінки дій водіїв з технічної точки зору, в тому числі підтвердити або ж спростувати рух будь-яких із вказаних транспортних засобів у стані бокового заносу («дрифтування») або ж інших етапів взаємного зближення та переміщення та/чи швидкість їхнього руху у звязку із браком слідової інформації та достовірних і достатній доказів, які б поза розумним сумнівом стверджували про винуватість одного з них, чи їх обох, у вчиненні вказаного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України правопорушник не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення, а відповідно до ч. 3 цієї ж статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи рішення, суду необхідно керуватись п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином, зібраними у справі доказами встановлено, що у діях ОСОБА_1 не вбачається невідповідності вимог пункту 12.3 ПДР, які ставляться йому у провину, які з технічної точки зору могли би перебувати в причинному зв`язку з настанням даної пригоди. Окрім того, за умов відсутності доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, враховуючи, можливість необґрунтованого та безпідставного його притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, беручи до уваги те, що усі сумніви щодо доведеності вини трактуються на користь останнього, вважаю за необхідне провадження у справі закрити.

Керуючись ст. 63 Конституції України, ст. 7, ст. 124, 245, 247, 278, 280, 251-252, 256, КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом 10-ти діб з дня її винесення.

СуддяС. В. Мілінчук