ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2023

Справа № 497/596/23

Провадження № 3/497/296/23

14.04.2023 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Раца В.А.,

при секретарі Божевої І.Д.,

особи, стосовно якої розглядається адміністративний матеріал - ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Цонєва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Болграді адміністративний матеріал відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , особу встановлено на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого 21.12.2004 року Болградським МРЕВ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 128440, ОСОБА_1 , 19.03.2023 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, в м.Болграді по пр-ту Соборному, 1, керував автомобілем Skoda Octavia, державний номер НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголя з порожнини рота). Огляд на стан сп`яніння проводився у медзакладі - Болградської ЦРЛ, результат тесту №1 - о,65 %;о, тесту №2 - 0,61 %о. Протокол про адміністративне правопорушення складено за ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Цонєв В.В., який здійснює свої повноваження на підставі договору про надання правової допомоги від 04.04.2023 року, в судовому засіданні з викладеним у протоколі не погодилися, та пояснили, що ОСОБА_1 не вживає алкогольні напої, так як знаходиться на "Д" обліку у лікаря з приводу "рефлекс єзофарит, хроничний гострій дуоденіт, язвена хвороба луковиці дванадцятиперстної кишки, шлункова кровотеча, з травня 2014 року та повторно 28.12.2017 року, вторична шлюнкова анемія". З 17.03.2023 року він отримує лікування з приводу даного захворюання. Так, 19.03.2023 року, за 20 хвилин до того як сісти за кермо він вжив настоянку з прополісу на спирту 1 столову ложку, про що він повідомив працівників поліції, а після лікарю Болградської ЦРЛ. Також ОСОБА_1 зазначив, що під час зупинки працівниками поліції його було досліджено на стан сп`яніння за допомогою алкотестера, який показав результат 0,75 промиле, але він з цім не погодився, так як фактично не вживав алкогольні напої. В лікарні його медосвідування проходило з повним порушенням встановлених норм, а саме після попереднього огляду в медичному закладі, що відбулося через 39 хвилин після проходження першого тестування на місці зупинку, результат нібито алкогольного сп`яніня склав 0,65 проміле. Вже після складання протоколу та підписання протоколу лікарем, через декілька хвилин було проведено знову вимірювання та прибор показав 0,61 проміле. ОСОБА_1 наполягав на тому, що не вживав алкогольні напої, а швидке знижування результатів тестування, говорить про поломку приборів, якими користувалися як працівники поліції, так й лікар у медичному закладі. На підставі вищевикладеного просять закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення правопорушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений:

- ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 11.11.2015 року № 1413/27858 (надалі Інструкція);

- Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 8 липня 2015 року N 476, від 28 жовтня 2015 року N 888 (надалі Порядок).

Згідно з ч.3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно з п. 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Згідно з п.п.2-7 Розділу ІІ цієї Інструкції, Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що ОСОБА_1 був оглянутий працівниками поліції на стан сп`яніння на місці зупинки, хоча до матеріалів справи долучена нечітка роздруківка з алкотестеру Драгер, з якої вбачається, що 19.03.2023 року о 19:45 годині ОСОБА_1 зробив продув та результат тесту склав 0,75 %о, при цьому, протокол не містить відповідних відомостей щодо цього тестування, суд не сприймає цей доказ (роздруківку тестування) як належний та допустимий.

До матеріалів справи також долучений висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння № 14 від 19.03.2023 року о 20:09 годині, огляд проводила ОСОБА_2 , при цьому не зазначено ким є ця особа та чи має вона відповідну кваліфікацію для проведення медичного освідування осіб на стан алкогольного сп`яніння, у висновку не зазначено яким чином було проведено медичне освідування, не надані докази підтведжуючих справність приладу за допомогою якого проводилося дослідження, якщо воно проводилося прибором, також не зазначено результат тестування, а тільки висновок про те, що ОСОБА_1 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, на підставі чого був зроблений даний висновок та звідки в протоколі зазначені результати двох тестувань суду не зрозуміло, адже цей доказ (висновок №14 від 19.03.2023 року) також є недопустимим.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що працівники поліції провели на місці зупинки його огляд, з результатом огляду він не погодився, коли вони приїхали до медичного закладу, лікар також не побачив наявних ознак алкогольного сп`яніння, у висновку також не має опису попереднього огляду особи. Огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі також проводився з порушенням відповідних норм.

Вищевикладені обставини свідчать про порушення працівниками поліції порядку огляду особи на стан сп`яніння та направлення такої особи до медичного закладу для огляду на стан сп`яніння, а також порушення порядку огляду особи на стан сп`яніння в медичному закладі.

Відповідно до положень п.1.3, п.3.3. Розділу ІІІ «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» (далі - Інструкція) затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року №100, необхідність відеофіксації: «використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції». Випадки застосування такого превентивного заходу: «нагрудна відеокамера (відео реєстратор) повинна активуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відео-зйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відео-фіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації. Відповідно до п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції, «після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно».

В судовому засіданні також було оглянуто відеозапис доданий до протоколу, з якого вбачається що в медичному закладі ОСОБА_1 двічи продував в трубку, при цьому обидва рази показали різний показник промілей, не було роз`яснено яким приладом здійснюється вимірювання показників, на не було взято до уваги вживання лікарських засобів.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України», суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

На виконання вимог п. 2.7 Інструкції по оформленню матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.02.2001 року № 185, до протоколу залучаються матеріали, які підтверджують факт здійснення адміністративного правопорушення (рапорту посадовців, заяви, пояснення правопорушників, потерпілих, свідків правопорушення, протоколи виявлення, знищення та ін.).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series А заява N 25).

Крім того, у справі "Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom" (N 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 N 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.96 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При цьому суд приймає вмотивовану постанову тільки в межах викладених уповноваженою посадовою особою у протоколі про адміністративне правопорушення та обсягу доказів, наявних в матеріалах справи.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та додані до протоколу.

Тому суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд приходить до висновку що, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст.9-11, 33, 130, 221, 245, 247, 252, 268, 280-285, 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н ОВ И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, як й самої події.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області.

Суддя В.А.Раца