Справа № 463/1724/23 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 33/811/627/23 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Белени А.В.,

особи, яку притягнуто до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1 ,

за участю представника особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності адвоката Голод А.Я.,

потерпілого ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, за апеляційною скаргою представника-адвоката Голода Андрія Ярославовича на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2023 року,

встановив :

Постановою судді Личаківського районного суду м. Львова від 18.04.2023 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , українки, громадянки України, фізичної особи-підприємця, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень; ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Відповідно до положень ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточно накладено на ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 , в користь держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

ОСОБА_1 , визнано винною у тому, що 9 лютого 2023 року о 22 год. 57 хв. у м. Львові на вул. Личаківська, 29, керуючи автомобілем «Mazda 3», р.н. НОМЕР_2 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не виконала вимогу дорожнього знаку 2.1. (дати дорогу) під час проїзду нерегульованого перехрестя, здійснила частковий виїзд на смугу руху транспортного засобу «BMW 320», р.н. НОМЕР_3 , що рухався по головній дорозі, внаслідок чого спричинила аварійну ситуацію для водія «BMW», змусивши його застосувати екстрене гальмування та змінити напрямок руху, що призвело до з`їзду з проїзної частини та наїзду на бетонну клумбу, в результаті ДТП автомобіль «BMW 320», р.н. НОМЕР_3 , отримав технічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги пунктів 2.3.б, 2.4.б, 16.11 Правил дорожнього руху та вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Окрім того ОСОБА_1 9 лютого 2023 року о 22 год. 57 хв. у м. Львові на вул. Личаківська, 29, керуючи автомобілем «Mazda 3», р.н. НОМЕР_2 , була учасником ДТП та покинула місце пригоди не повідомивши органи поліції, чим порушила вимоги пункту 2.10.а Правил дорожнього руху та вчинила правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

На дану представник-адвокат Голод А.Я. в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить: скасувати постанову, а провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апелянт покликається на те, що не згоден з постановою у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права. Вказує, що суд не допитав гр. ОСОБА_2 , а обмежився лише його поясненням, в якому останній вказав, що застосував екстрене гальмування, хоча на відеоматеріалах, представлених управлінням патрульної поліції, чітко видно, що ніякого екстреного гальмування не було, так як колеса автомобіля оберталися до повної зупинки автомобіля. Суд цієї обставини не з?ясовував і відеоматеріали не вивчав і лише припустив, що громадянин ОСОБА_2 застосував екстрене гальмування.

Зазначає, що ОСОБА_1 як в своєму письмовому поясненні, так і в судовому засіданні пояснила, що 9 лютого 2023 року транспортним засобом Mazda 323 р.н. НОМЕР_2 не керувала і даним транспортним засобом крім неї користуються інші особи, а коли вона надавала пояснення в управлінні патрульної поліції, то так відразу пригадати хто саме 09.02.23 р. міг керувати автомобілем вона не могла, однак суд вважає, що, якщо ОСОБА_1 під час надання пояснення не вказала прізвища та адреси проживання осіб, які крім неї керують належним їй транспортним засобом, то в заявленому клопотанні про виклик та допит особи яка дійсно керувала в той день, а саме 9 лютого 2023 року, слід відмовити чим обмежив право ОСОБА_1 на справедливий та неупереджений розгляд справи по суті.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 та адвоката Голод А.Я. про задоволення апеляційної скарги, пояснення потерпілого ОСОБА_2 , який заперечував проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, зокрема даними, що підтверджується сукупністю доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 026445 від 23.02.2023 року, який складений уповноваженими на те посадовими особами та відповідає вимогам ст. 256 КУпАП., який ОСОБА_1 підписала, вказала в графі пояснень таких, що до даної транспортної пригоди вона не причетна та 9 лютого 2023 року о 22:58 год. вона транспортним засобом не керувала, місця події не залишала ( а.с. 1);

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 026446 від 23.02.2023 року, який складений уповноваженими на те посадовими особами та відповідає вимогам ст. 256 КУпАП ( а.с. 17);

- схемою місця ДТП від 09.02.2023 року о 22 год. 55 хв. на вул. Личаківській, 29, м. Львів ( а.с. 3);

- відеозаписом, який міститься на долученому до протоколу про адміністративне правопорушення диску, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм ОСОБА_1 (а.с. 4);

- рапортом поліцейського взводу 2 роти 1 батальйону 3 УПП у Львівській області ДПП сержанта поліції Х. Канарської від 10 лютого 2023 року ( а.с. 5);

- письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 від 9 лютого 2023 року ( а.с. 12);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 23 лютого 2023 року (а.с. 13);

- письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 від 17 лютого 2023 року ( а.с. 14).

Наведені докази, є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені обставини у їх сукупності, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, 122-4 КУпАП , а саме у порушенні нею, як учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, 122-4 КУпАП є доведеною поза розумним сумнівом.

Статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Зокрема, відповідно до частини б) пункту 2.3 Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Підпунктом «б» пункту 8.4. Правил встановлено, що однією з груп дорожніх знаків є знаки пріоритету, які встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Зокрема відповідно до глави 2 розділу 33 Правил до знаків пріоритету відноситься знак 2.1 «Дати дорогу», наявність якого означає, що водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

При цьому згідно з абзацом 30 пункту 1.10 Правил дати дорогу - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

Крім того згідно з пунктом 16.11 таких на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Також статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Так підпунктом а) та д) п. 2.10 Правил дорожнього руху України визначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, а також повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

З огляду на вищевикладене, твердження апелянта щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, ст. 122-4 КУпАП не узгоджуються із матеріалами адміністративного провадження та наявними в них доказами.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні надав пояснення, в яких вказав, що 09.02.2023 року він рухався автомобілем «BMW 320», р.н. НОМЕР_3 , по вул. Личаківська в напряму від центру невідомий йому транспортний засіб виїжджаючи з вул. Патріарха Дмитра Яреми на вул. Личаківська не виконав вимогу дорожнього знаку «Дати дорогу», котрий встановлений на виїзді на перехрестя, виїжджаючи на головну дорогу з другорядної не надав транспортному засобу, який рухався по головні дорозі, яким кервав потерпілий. Вказує, що виїзд цього автомобіля був раптовим, а тому він був змушений реагувати на таку аварійну ситуацію спробував уникнути зіткнення та почав гальмувати, але оскільки відстань до вказаного автомобіля була дуже малою, він прийняв рішення уникнути зіткнення з`їхавши на обочину і здійснив наїзд на клумбу, у зв`язку з чим його транспортний засіб отримав механічні пошкодження та йому завдано матеріальних збитків. В своїх поясненнях потерпілий ОСОБА_2 вказує, що за рулем автомобіля перебувала жінка, а саме - ОСОБА_1 .. Апеляційний суд приходить до висновку, що письмові пояснення та пояснення надані потерпілим в судовому засіданні повністю узгоджуються із фактичними обставинами справи, та спростовують доводи апелянта.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які спростовують відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими.

Покликання апелянта про неповне з`ясування обставин події не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому суд апеляційної інстанції не бере їх до уваги.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.

Порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Голода Андрія Ярославовича залишити без задоволення.

Постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2023 року в справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА