Єдиний унікальний номер 396/1643/22
Номер провадження3/205/859/23
Провадження № 3/205/859/23
ПОСТАНОВА

іменем України

11 квітня 2023 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Басова Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Новоукраїнського РВП ГУНП України в Кіровоградській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2022 року до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області надійшов матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП.

Постановою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09 січня 2023 року справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 направлено за підсудністю до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. Вказана справа надійшла до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська 01 лютого 2023 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Ковальчук Д.Ю. просили закрити справу про адміністративне правопорушення.

10 березня 2023 року до суду надійшло клопотання захисника про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

10 квітня 2023 року до суду надійшло клопотання захисника про закриття провадження у справі у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення. Відсутність одного з елементів юридичних ознак складу правопорушення не утворює складу правопорушень.

Згідно з положеннями ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 023778 від 13.12.2022 року, вбачається, що 13.12.2023 року о 09:01 год., на автодорозі Т24-01 Устанівка Бобринець Новоукраїнка, 136 км, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault Logan, д/н НОМЕР_1 , скоївши дорожньо-транспортну пригоду, а саме: здійснив наїзд на перешкоду, після чого залишив місце ДТП, чим порушив п. 2.10 (в, а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Згідно пояснень ОСОБА_1 , останній 13.12.2023 року близько 09:00 год. керував автомобілем Renault Logan, д/н НОМЕР_1 , на автодорозі Т24-01 Устанівка Бобринець Новоукраїнка та у зв`язку з погодними умовами, а саме: снігом на автодорозі та ожеледицею, не впорався з керуванням, з`їхав на узбіччя та збив дорожній стовп, внаслідок чого потрапив у ДТП. Після чого він зателефонував на лінію «102» та повідомив про дану подію.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що не зупинився одразу після збиття дорожнього стовпчика через значну ожеледицю на дорозі, яка не давала можливості різко загальмувати.

Статтею 122-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Так, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини.

Згідно п. 2.10 (а, в) у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди.

Разом з тим, якщо внаслідок дорожньо-транспортної пригоди немає потерпілих та не завдано матеріальної шкоди третім особам, а транспортні засоби можуть безпечно рухатися, водії (за наявності взаємної згоди в оцінці обставин скоєного) можуть прибути до найближчого поста або до органу Національної поліції для оформлення відповідних матеріалів, попередньо склавши схему пригоди та поставивши підписи під нею (п. 2.11 ПДР України).

Суддею встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди немає потерпілих та не завдано матеріальної шкоди третім особам; ОСОБА_1 зупинився не одразу після збиття дорожнього стовпчика через ожеледицю на дорозі; ОСОБА_1 особисто викликав працівників поліції на місце ДТП, дочекався приїзду працівників поліції, після чого за участю ОСОБА_1 були складені протоколи про адміністративне правопорушення за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

При цьому, в силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого, висунутого проти нього, кримінального обвинувачення.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку про відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів, які б вказували на доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 122-4, 247, 283-284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови

Апеляційна скарга, подаються до відповідного апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Н.В. Басова