ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 613/199/23 Головуючий 1 інстанції Сеник О.С.
Провадження № 33/818/416/23 Головуючий апеляційної інстанції Курило О.М.
Категорія: ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Маленко В.В., з участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та з участю його захисника Пономаренка П.О. за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою на постанову Богодухівського районного суду Харківської області від 20 03 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 20 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч грн) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 536 грн. 80 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 02 2023 о 23 год. 00 хв. у м. Богодухів по вул. Чалого, 21, водій ОСОБА_1 керував автомобілем MAZDA 6 державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я КНП «Богодухівська ЦРЛ» водій ОСОБА_1 відмовився під відеозапис із застосуванням технічного засобу відеозапису нагрудної Body cam №5, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись з вказаною постановою захисник правопорушника ОСОБА_1 адвокат Пономаренко П.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Богодухівського районного суду Харківської області від 20 03 2023 року, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Вважає, що постанова не обґрунтована, підлягає оскарженню у зв`язку з невідповідністю застосування норм матеріального та процесуального права.

Захисник зазначає, що ні Кримінальний кодекс, ні Кодекс про адміністративні правопорушення на даний час не передбачають прямої кримінальної чи адміністративної відповідальності за порушення комендантської години.

Крім того, посилається на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення помилково зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом тому, що автомобіль не рухався, а був припаркований біля приміщення належного водієві гаражу.

У зв`язку з чим вважає, що всі складені процесуальні документи відносно підзахисного не можуть бути належними та допустимими доказами вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

В суді апеляційної інстанції захисник підтримав повністю подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

В судовому засіданні правопорушник повністю підтримав позицію захисника, вважав постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, просив задоволення апеляційних вимог із скасуванням зазначеної постанови.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суд вислухавши доводи захисника, думку правопорушника, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах поданої апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суд першої інстанції послався на докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 035999 від 03 02 2023 (а. с. 2); електронний рапорт помічника чергового Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області від 03 02 2023 (а. с. 3); відеозапис з нагрудної камери поліцейського (а. с. 9); письмове направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до КНП «Богодухівська ЦРЛ», виписаним працівниками поліції ОСОБА_1 03 02 2023 о 23 год. 07 хв. (а. с. 5).

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 2) вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем MAZDA 6 державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я КНП «Богодухівська ЦРЛ» водій відмовився під відеозапис З цього документу вбачається, що останній був ознайомлений із його складанням та змістом під здійснення відеофіксування, однак протокол не підписано.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак наркотичного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції.

В матеріалах справи наявний рапорт працівника поліції, відповідно до якого ознаками алкогольного сп`яніння, що були виявлені під час спілкування з ОСОБА_1 є: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, що повністю відповідає вимогам п.4 Розділу І вищенаведеної Інструкції.

Тому, будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 , матеріали справи не містять, а отже суб`єктивні твердження апелянта з цього приводу є необґрунтованими.

Крім того, з відеозапису нагрудної камери співробітника патрульної поліції вбачається, що ОСОБА_1 свою вину визнав і зазначив, що вживав алкогольні напої з другом (00:03:11 на відеофіксуванні).

Отже, працівник поліції, виявивши ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував декілька разів ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, як альтернатива Drager Alcotest, від якого останній відмовився.

В судовому засіданні апеляційної інстанції правопорушник сказав декілька версій, що позаду сидів товариш (не говорячи хто саме), який пив пиво, а ОСОБА_1 зробив два глотка пива, а пізніше вказав, що випив в гаражі небагато алкогольних напоїв.

З огляду на викладене, апеляційний суд зазначає, що на відео з бодікамер поліцейських ніякого товариша в машині коли водія зупинили поліцейські немає, тому суддя не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а також порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Показання правопорушника судом апеляційної інстанції розцінюються судом як спроба захисту і уникнення від відповідальності.

Що стосується доводів захисника про те, що водій ОСОБА_1 не керував транспортним засобом тому, що автомобіль був припаркований біля приміщення належного водієві гаражу, незаконність зупинки автомобіля ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння суддя зазначає наступне.

Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан з 05.30 год. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, а Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Наказом заступника голови Харківської ОВА від 05 12 2022 № 199В «Про запровадження комендантської години на території Харківської області» запроваджено з 05 грудня 2022 року до особливого розпорядження комендантську годину шляхом заборони перебування громадян з 23:00 год. по 05:00 год. на вулицях та інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень, а також руху транспортних засобів.

Відповідно до п.5, п.7 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою КМУ від 21.12.2021 № 1456, право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам, зокрема, Національної поліції.

Уповноважена особа має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, у таких випадках: порушення особою відповідних заборон, введених на території, де запроваджено правовий режим воєнного стану.

З відомостей відеозапису з бодікамер працівника поліції, долученого до матеріалів справи, вбачається, що працівники поліції почали відеофіксацію коли рухались за автомобілем MAZDA 6 державний номерний знак НОМЕР_1 і на вимогу поліцейських водій зазначеного автомобіля зупинився біля гаражів, що повністю спростовує апеляційні доводи захисника викладені в апеляційній скарзі та розцінюється апеляційним судом як спосіб захисту та спроба уникнення відповідальності правопорушника, яка передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з п.7 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

З відомостей відеозапису з бодікамер працівника поліції, долученого до матеріалів справи, вбачається, що працівники поліції неодноразово повідомляли ОСОБА_1 причину його зупинки та наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а також наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, але останній відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, відповідно до вимог ст.266 КУпАП вбачається, що огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я, що узгоджується із вимогами п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, де зазначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Тому, вищезазначені доводи захисника судом апеляційної інстанції повністю спростовуються.

Належить взяти до уваги, що незважаючи на незгоду із діями працівників поліції під час складання ними протоколу, цей протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, правопорушником не оскаржувалися, тобто останній не звертався до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України а також не звертався із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мав для цього достатньо часу, що унеможливлює врахування доводів захисника з приводу незгоди з відомостями протоколу.

Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Також, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 12 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції взагалі відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначені відомості логічно та послідовно доповнюють та не протирічать один одному, що свідчить про їх об`єктивність. Тому, апеляційний суд не може погодитись з апеляційними доводами апелянта, оскільки в такий спосіб вбачається спроба ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом апеляційної інстанції порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду, наведених захисником правопорушника в апеляційній скарзі, допущено не було.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 06 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції постановлено обґрунтоване рішення щодо притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання захисника правопорушника на незаконність та необґрунтованість постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись, ст. ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Богодухівського районного суду Харківської області від 20 03 2023 по справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило