Провадження № 3/193/147/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
П О С Т А Н О В А

13 квітня 2023 року сел. Софіївка

Суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області Кравченко Н.О., за участю секретаря судового засідання- Ратушної В.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - адвоката Омельченка Ю.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 395228, 13 лютого 2023 року о 23 год. 35 хв. по вул. Жовтнева в районі буд. № 2 с. Новоюліївка, Софіївського району, Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керував транспортним засобом ВАЗ 21011 н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки знаходився в стані алкогольного сп`яніння, але своїм транспортним засобом не керував, а за кермом знаходився водій ОСОБА_2 , якого він запросив відвезти його брата ОСОБА_3 , який проживає: АДРЕСА_1 , оскільки хотіли вспіти до початку комендантської години. Близько 22-30 год. 13.02.2023 року він зателефонував ОСОБА_2 , приблизно через 10 хвилин той з`явився та сів за кермо. Також пояснив, що відвозити ОСОБА_4 сіла його співмешканка ОСОБА_5 з дитиною. На вул. Сонячна, с. Новоюліївка, Софіївського району Дніпропетровської області приблизно о 22-40 год. автомобіль заглох. Він з братом та ОСОБА_2 вийшли з автомобіля, підняли капот та побачили, що прогоріла кришка трамблера. ОСОБА_2 пішов додому на АДРЕСА_2 за кришкою. Після цього, він сів за кермо і чекав ОСОБА_6 , через 5-10 хв повз них проїхав автомобіль. Після чого під`їхала поліцейська машина. Під час спілкування з поліцейськими, він телефонував ОСОБА_7 , який пояснив, що знімає кришку трамблера. Коли ОСОБА_8 вернувся, поліцейські вже поїхали. Вони поставили кришку, ОСОБА_8 відвіз брата, потім його зі співмешканкою та пішов до себе додому. Також пояснив, що до будинку ОСОБА_9 приблизно 1.5км, тож він ходив за кришкою приблизно 2 години. Мотор був вимкнутий, аварійне світло працювало. Протокол поліцейські не складали і йому не вручали.

Захисник адвокат Омельченко Ю.А. в судовому засіданні підтримав особу, зазначив, що ОСОБА_1 автомобілем не керував, що підтверджується показами свідків та відеозаписом, автомобіль працівники поліції не зупиняли. Відеозапис не був безперервний відповідно до інструкції МВС України № 1026, вважав справу такою, що підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. Просив врахувати, що особа, яка притягується має співмешканку, утримує трьох неповнолітніх дітей, єдиним доходом є доходи від неофіційної праці водієм. Від допиту свідка ОСОБА_10 прийнято відмову, оскільки особа проходить службу в лавах ЗСУ та немає можливості прийняти участь в розгляді.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що є співмешканкою ОСОБА_1 , мають спільну дитину. За документами батьком дітей він не є. 13.02.2023 року, приблизно о 22-30 год. ОСОБА_1 зателефонував ОСОБА_7 та попросив відвезти його брата на вул. Булкишева, с. Новоюліївка Софіївського району Дніпропетровської області, оскільки чоловік вживав алкогольні напої. На що він погодився. Через 10 хвилин він прийшов і вони поїхали. На вул. Сонячній автомобіль почав смикатись і зупинився. За кермом був ОСОБА_8 , вона сиділа на пасажирському сидінні з дитиною на руках, позаду сиділи чоловік та його брат. Чоловіки вийшли, відкрили капот автомобіля, після цього ОСОБА_8 пішов додому за запчастиною. Пічка в автомобілі працювала, аварійне світло працювало, вона з дитиною на руках знаходилася в автомобілі, грілася. Повз них проїхав автомобіль. Через 10-15 хвилин під`їхав поліцейський автомобіль. Протокол не складали, вона протокол не бачила, ознайомитись із протоколом не надали можливості і поїхали. Після цього, вони дочекалися ОСОБА_6 , який через 15-20 хвилин повернувся, полагодили автомобіль і поїхали.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 13.02.2023 року приблизно о 22-35 год. йому зателефонував ОСОБА_1 з проханням відвезти його брата ОСОБА_11 , на що він погодився. Через 15 хв. Він прибув за місцем мешкання ОСОБА_1 , сіли в автомобіль і поїхали на вул. Булкишева в с. Новоюліївка Софіївського району Дніпропетровської області. Також пояснив, що він сів за кермо, ОСОБА_1 , як господар автомобіля сів на пасажирське сидіння, а його дружина з дитиною і брат позаду. По вул. Сонячна автомобіль почав смикатись та заглух, прогоріла кришка. О 23:20 годині він пішов додому за запчастиною. Додому йому йти 15-20 хвилин, зняти кришку ще 20 хвилин. Приблизно через годину він повернувся. Працівників поліції на місці вже не було. ОСОБА_1 повідомив йому, що відносно нього склали протокол за водіння в стані алкогольного сп`яніння та що він відмовився проходити освідування, оскільки він не водій. Після того як він пішов додому і до того як він повернувся, з ОСОБА_1 вони не спілкувалися. Також пояснив, що патрулювання здійснюється постійно. Додав, що знає ОСОБА_1 все життя, йому відомо, що він працює на вантажному автомобілі водієм.

Заслухавши особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, свідків, вивчивши матеріали справи, суддя дійшов висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки наявними у справі доказами підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що є безумовним порушенням п. 2.5 ПДР України, та тягне за собою адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмови від проходження огляду передбачені ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року № 1452/735.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння необхідно встановити, що особа керувала транспортним засобом, при цьому мала ознаки алкогольного сп`яніння, передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, встановлення яких є підставою для проведення відповідного огляду на стан сп`яніння.

З переглянутого відеозапису, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, та є об`єктивним доказом у справі, вбачається, зокрема, що на пропозицію працівника поліції пройти огляд у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 однозначно двічі відмовився від проходження такого огляду. При цьому, йому було роз`яснено, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду. Будь-яких заперечень ОСОБА_1 з приводу того, що він не керував транспортним засобом; повідомлень, що автомобілем керувала інша особа не повідомив, прізвище не називав; причину відсутності водія не зазначав, жодних пояснень стосовно поламки автомобіля, неможливості його руху не повідомлено, що також не було зроблено і особами, присутніми при події.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З огляду на викладене, під час розгляду справи беззаперечно встановлено, що працівником поліції була висунута вимога ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що останній відмовився, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор інспектора патрульної поліції.

Результати відеофіксації забезпечують можливість наочно впевнитись в обставинах справи, відеозапис є об`єктивним доказом, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, а тому такий доказ є належним та допустимим.

Дані відеофіксації, оглянуті під час судового розгляду, підтверджують вимогу поліцейського до ОСОБА_1 пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння та висловлену останнім відмову від проходження такого огляду, і обставини, зафіксовані на відеозаписі, повністю відповідають даним протоколу про адміністративне правопорушення.

Покази особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, надані в судовому засіданні, розцінює як такі, що надані з метою уникнення відповідальності.

Покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_2 суддя не може визнати такими, що надані безсторонньо, оскільки вони неодноразово суперечать один одному та категорично не узгоджуються та протирічать відеозапису, проведеному на місці події.

Доводи захисника про те, що працівники поліції не зупиняли автомобіль, а він був припаркований, а також з приводу того, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, суд вважає недоведеними, оскільки вони не підтверджені жодним доказом. При цьому, щодо вимоги про фіксування зупинки автомобіля не ґрунтується на вимозі закону. Окрім того, згідно запису відеореєстратора поліцейського автомобіля, він почав рухатись за автомобілем і до зупинки жодного іншого автомобіля зафіксовано не було, що спростовує покази щодо наявності іншого автомобілю, а факт керування автомобілем ОСОБА_1 двічі особисто зазначає під час розмови з працівником поліції, а також і зупинки.

Також суддя враховує, що згідно відеофіксації БК, під час оформлення адміністративних матеріалів, ОСОБА_1 жодних заперечень, що відповідають чинному законодавству та зауважень до протоколу не вніс, що свідчить про його згоду як із зазначеними у протоколі обставинами так і з діями працівників поліції.

Окрім того, згідно відеофіксації, гр. ОСОБА_1 , свідок ОСОБА_5 були обізнані щодо складання протоколу та залишили місце пригоди не дочекавшись закінчення дії та вручення виготовленого протоколу, що також спростовує покази ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_5 .. А також свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що він прийшов на місце, коли працівники поліції поїхали. Окрім того з відеозапису судом встановлено, що 13.02.2023 року о 23.50 год гр. ОСОБА_1 було повідомлено про неможливість подальшого руху автомобілю під його керуванням, після чого він о 23.56 год. зателефонував невстановленій особі з питанням необхідності іншого водія. Після розмови, зачинив автомобіль та, з іншими о 23.58 год. залишив місце події, що також спростовує пояснення особи та свідків про очікування повернення ОСОБА_2 з запчастиною для автомобіля та повернення ОСОБА_2 (за його пояснень) близько 24-00 год не відповідає дійсності, оскільки, згідно відеозапису БК у цей час на місці події знаходились працівники поліції та продовжували складання матеріалу.

Таким чином, з наявної у справі сукупності доказів, їх послідовності та сукупності вбачається, що ОСОБА_1 як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився на вимогу поліцейського, пройти у встановленому законом порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ним п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи особу правопорушника, наслідки вчиненого правопорушення, сукупності ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою ознак, за якими можна констатувати винуватість правопорушника доведеною, та суддя вважає за необхідне застосувати до такого правопорушника адміністративне стягнення, як це передбачено диспозицією та санкцією ч. 1ст. 130 КпАП України.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (ч. 1ст. 130 КпАП України).

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення (ч.1ст. 8 КпАП України).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч.1ст. 9 КпАП України).

Відповідно ст.40-1КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ч.1 ст.130, ст.ст.40-1, 283-284, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, у прибуток держави (Отримувач: ГУК у Дніпр-кій обл../Дн-ка об/21081300, розрахунковий рахунок UA0004001, код ЄДРПОУ одержувача 37988155, МФО банку 899998, банк одержувача Казначейство України (ЕАП)), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у прибуток держави судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп. (Отримувач: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, розрахунковий рахунок UA0026001, код ЄДРПОУ одержувача 37993783 , МФО банку 899998, банк одержувача Казначейство України (ЕАП)).

Відповідно до вимог ч.2ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний строк з дня повідомлення про винесення вказаної постанови, в порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання складає три місяці з дати її винесення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів через Софіївський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя Софіївського районного суду

Дніпропетровської області Н.О. Кравченко