Справа № 346/1771/23
Провадження № 3/346/1075/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Валігурська Л.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Спас, Коломийський район, Івано-Франківська область, РНКОПП: НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №784296 ОСОБА_1 ухилилася від передбачених ст. 150 СК України та ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» обов`язків щодо виховання свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого останній 03.04.2023 близько 20:51 години самовільно залишив помешкання, займався бродяжництвом. Крім того, ОСОБА_1 не створила належних умов для проживання свого неповнолітнього сина.

Дії ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення кваліфіковано за ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме: ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнала, зазначивши, що дійсно 03.04.2023 у неї виник словесний конфлікт з сином з приводу подарованої йому однокласницею книжки, яку вона хотіла відібрати у сина і з приводу чого син пішов з дому, однак до 23:00 години він повернувся та вони помирилися. З приводу зазначених в протоколі неналежних умов створених нею для проживання сина заперечила, вказавши, що син має окрему кімнату для проживання, де створені всі умови для проживання та навчання.

Так на обґрунтування винуватості ОСОБА_1 суду було надано наступні досліджені та перевірені докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №784296 від 03.04.2023, який містить відомості щодо дати, часу, місця та обставин вчинення адміністративного правопорушення;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 03.04.2023, з яких вбачається, що в неї на утримає є двоє неповнолітніх дітей. 03.04.2023 її старший син ОСОБА_2 прийшов зі школи та приніс книжку, яку йому подарувала однокласниця. Дана книжка їй не сподобалась і вона вирішила її забрати у сина, в результаті чого між ними виник словесний конфлікт, після якого її син втік з дому. В подальшому приїхали поліцейські та почали шукати сина. Близько 23:00 години син повернувся додому, зазначивши, що з ним все добре. Також вказала, що її діти проживають разом з бабусею у літній кухні;

- письмові пояснення неповнолітнього ОСОБА_2 від 03.04.2023, з яких вбачається, що він навчається у 9-му класі Верхньовербізького ліцею. 03.04.2023 у школі його однокласниця подарувала йому книжку «Бути собою. Десять гаджетів на щастя», яку він показав мамі, однак вона розсердилась та забрала книжку, що його обурило і він втік з дому, сказавши при цьому, що додому не повернеться. Додому він повернувся близько 23:00 години, запевнивши, що в подальшому такі дії вчиняти не буде;

- свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 від 05.11.2007, відповідно до якого матір`ю зазначена ОСОБА_1 ;

- фотокопії умов проживання ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_2 .

Інших доказів на обґрунтування винуватості ОСОБА_1 матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Дослідивши наведені вище докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, кваліфікуючою ознакою правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП є ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, тобто при складанні протоколу уповноважена особа повинна встановити, від виконання яких саме обов`язків по відношенню до дітей ухиляються батьки.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків від виконання передбачених законодавством обов?язків. Отже диспозиція цієї статті є бланкетною (відсилочною), не конкретизованою, а такою, що скеровує до норм законодавства України, які регулюють обов?язки батьків по відношенню до дітей.

Обов?язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначено ст. 150 Сімейного кодексу України, відповідно до вимог якої батьки зобов?язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім?ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов?язані піклуватися про здоров?я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов?язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов?язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов?язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 №2402-III батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов?язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров?я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Отже, можна зробити висновок, що об?єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, а об?єктивна сторона вказаного правопорушення полягає в діях, пов?язаних з ухиленням від виконання покладених на батьків обов?язків, передбачених вищезазначеними нормами. Неналежне виконання обов?язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов?язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов?язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей. Суб?єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Разом з тим, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №784296 не долучено жодних доказів, які б свідчили про ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 . Сам факт тимчасової відсутності дитини протягом певного періоду часу за місцем проживання та обставини, які їх зумовили, не можуть свідчити про неналежне виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків, оскільки відсутня систематичність таких дій з боку останньої.

Долучені до матеріалів справи фотографії з місця проживання ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_2 не доводять того факту, ОСОБА_1 не створені належні умови для проживання неповнолітнього сина. Враховуючи зміст письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема щодо присутності інших членів сім?ї, особа, уповноважена на складання протоколу не був позбавлений можливості опитати й інших вірогідних свідків з метою доведення обставин, викладених у протоколі, а не обмежуватись лише показами ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина, які у свою чергу не дають можливості дійти до беззаперечного висновку щодо наявності фактів, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення. Також слід зауважити, що висновок щодо «бродяжництва» неповнолітнього ОСОБА_2 є передчасним, оскільки останній був відсутній за місцем свого проживання не більше трьох годин, про що зазначили як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 .

Суд вважає за необхідне зауважити і про те, що факт звернення ОСОБА_1 до органів національної поліції у зв?язку з залишенням її неповнолітнім сином місця їх проживання, автоматично не має своїм наслідком висновок про неналежне виконання батьківських обов`язків, а є передумовою використання органом національної поліції можливих заходів та важелів з метою врегулювання конфлікту та превентивної діяльності, а у разі необхідності встановлення місця перебування неповнолітнього.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумнів щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 184 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 23, 184, 247, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: Л.В. Валігурська