Провадження № 3/947/4818/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2023 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Чаплицький В.В., розглянувши адміністративні матеріали протоколу серії АПР18 № 271478 що надійшли з УПП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.185 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу, 15.05.2023 року, біля 03:00 годин, ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законній вимозі голови ОВА, а саме: знаходився на вулиці під час комендантської години: з 00:00 годин до 05:00 годин.

ОСОБА_1 був належним чином повідомлений, про дату, час та місце розгляду справи, проте до суду не з`явився.

Дослідивши зібрані інспектором поліції матеріали, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КпАП України, що є підставою для закриття справи.

Так, автором протоколу не надано жодного доказу на підтвердження адміністративного правопорушення, нібито, вчиненого ОСОБА_1 , та які б підтверджували обґрунтованість складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.185 КпАП України.

Диспозиція ст.185 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Тобто, з об`єктивної сторони злісна непокора виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень або вимог працівника поліції, або в непокорі, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну неповагу до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова правопорушника проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.

Згідно ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається будь яких дій ОСОБА_1 , які б свідчили про зухвалість, явну неповагу до органів влади , їх розпоряджень чи до осіб, які охороняють громадський порядок.

Сам по собі факт перебування на вулиці під час комендантської години без інших обов`язкових ознак злісної непокори не створює об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.185 КпАП України.

Крім того, автором протоколу не надано жодних доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення.

Одного лише протоколу про адміністративне правопорушення явно недостатньо для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, а також принцип презумпції невинуватості, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.185 КпАП України, не доведена допустимими та достовірними доказами.

Оскільки вина є основною ознакою суб`єктивної сторони правопорушення, відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Отже, одного лише протоколу про адміністративне правопорушення, явно не достатньо для висновку про винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КпАП України.

При таких даних суд не вбачає наявності усіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КпАП України. У зв`язку з чим відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.221, 283, 284 КпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , 11.03.1996 невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КпАП України.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КпАП України, відносно ОСОБА_1 , закрити через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції протягом десяти діб з моменту її винесення.

Суддя Чаплицький В. В.