Справа № 156/353/23
Провадження № 3/156/170/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2023 року смт Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Федечко М.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іваничі Іваничівського району Волинської області, українця, громадянина України, на утриманні одна неповнолітня дитина, зареєстрованого за адресою та мешканця: АДРЕСА_1 , водія Відділу освіти, культури, молоді та спорту Іваничівської селищної ради,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП),

учасники справи:

особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Лісневський В.Г.,

про права передбачені ст. 268 КУпАП, ст.ст. 10, 63 Конституції України особі роз`яснено,

в с т а н о в и в :

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи

Згідно з даними матеріалів про адміністративне правопорушення, які надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області, 09.02.2023 року близько 13:00 год ОСОБА_1 за місцем свого проживання ухилився від виконання передбачених ст. 150 СК України батьківських обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , 2012 року народження який, перебуваючи в навчальному закладі КЗ ЗСО «Іваничівський ліцей № 1» здійснив ненароком удар палицею в праве око неповнолітньому ОСОБА_3 , 2011 року народження, внаслідок чого останньому завдано шкоди здоров`ю.

Діяння ОСОБА_1 кваліфіковане, як ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання неповнолітньої дитини, відповідальність за що передбачено ч. 1 ст. 184 КУпАП.

ІІ. Пояснення учасників справи

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав та пояснив, що про інцидент дізнався від вчителів. Коли він прийшов до школи, йому повідомили про видапок, який стався із однокласником ОСОБА_4 . Однак, його син вдарив палицею однокласника ОСОБА_5 випадково, ОСОБА_6 хотів налякати дівчину палицею, але та потянула за неї, внаслідок чого сталася така ситуація. ОСОБА_1 вважає, що як батько не винуватий. Зазначив, що заподіяну сином матеріальну шкоду, а саме на лікування неповнолітнього ОСОБА_7 він відшкодував, а також оплатив вартість пошкоджених окулярів.

В судовому засіданні ОСОБА_8 вказав, що у протоколі не вказано, які саме обов`язки, перебачені ст. 150 СК України, ОСОБА_1 , як батько, не виконав. У зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення просить закрити провадження у справі.

ІІІ. Застосоване судом законодавство

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, тощо.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифікованоПостановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків,опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 4ст. 155 СК Україниухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Диспозицією ч. 1 ст.184 КУпАП передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Батьківські права та обов`язки - права і обов`язки, покладені законодавством на батьків щодо виховання і утримання дітей.

Батьки мають обов`язок виховувати своїх дітей та піклуватися про їх здоров`я, надавати їм освіту та готувати їх до праці.

Виховання дітей - процес заохочення та підтримки фізичного, емоційного, соціального та інтелектуального розвитку дитини від народження до дорослості.

ІV. Оцінка суду щодо фактичних обставин справи

Протокол у справі про адміністративне правопорушення складено повноважною особою, яка відповідно до ст. 255 КУпАП є уповноваженою особою органів внутрішніх справ (Національної поліції) на складання протоколів про адміністративні правопорушення, у тому числі за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 735449 від 20.02.2023 року у якому викладено обставини та зміст правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП (а.с.1);

- рапортом № 334 від 09.02.2023 року про отримання ВПД № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області повідомлення від лікаря КНП «Іваничівська БПЛ» ОСОБА_9 про доставлення на прийом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із діагнозом: забій повіки ока та навколоорбітальної ділянки з права; травму отримав у школі близько 13:15 год внаслідок удару палицею від однокласника ОСОБА_2 (а.с.4);

- повідомленням КНП «Іваничівська БПЛ» від 09.02.2023 року № 9 начальнику Іваничівського РВ УМВС про доставлення в лікарню ОСОБА_3 , 2011 р.н. з отриманою 09.02.2023 року у школі травмою правого ока (а.с.5);

- письмовими поясненнями працівника Іваничівської ЦРЛ ОСОБА_10 від 09.02.2023 року згідно з якими 09.02.2023 року до Іваничівської ЦРЛ доставлено ОСОБА_3 , 2011 р.н. із подразненим правим оком, забоєм повік та навколоорбітальної області правого ока, садна, гематома нижньої повіки правого ока (а.с.6);

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 08.03.2023 року, отриманими у присутності законного представника матері ОСОБА_11 , із яких слідує, що він, взявши в руки палку від швабри, випадково ударив ОСОБА_3 . Наміру когось вдарити чи образити в нього не було, все відбулось випадково (а.с.7);

- письмовими поясненнями ОСОБА_11 від 08.02.2023 року відповідно до яких її син ОСОБА_12 ненавмисно вдарив однокласника ОСОБА_7 (а.с.8);

- письмовими поясненнями ОСОБА_13 від 16.02.2023 року з яких слідує, що 09.02.2023 року зі слів її сина ОСОБА_3 він від удару впав і з його ока йшла кров. Після надання медичним працівником допомоги синові у школі, вона з чоловіком повезли дитину в лікарню. Батьки ОСОБА_14 матеріальну шкоду відшкодували, однак пробачення ОСОБА_6 ні у неї, ні у сина не попросив (а.с.9);

- заявою ОСОБА_13 від 16.02.2023 року про відмову від проходження судово-медичної експертизи щодо тілесних ушкоджень, які були завдані 09.02.2023 року її сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 однокласником ОСОБА_2 . Претензій по даному факту не має (а.с.13);

- консультаційним висновком спеціаліста від 09.02.2023 року згідно з яким офтальмологом ОСОБА_15 здійснено висновок (встановлено діагноз): забій м`яких тканин повік правого ока. Контузія правого ока слабкого ступеня (а.с.14-15);

- випискою з медичної карти амбулаторного хворого сімейного лікаря від 09.02.2023 року згідно з якою ОСОБА_3 встановлено діагноз: травма правого ока. Забій м`яких тканин правого ока. Набряк. Гематоми (а.с.16);

- роздруківкою фото травмованого ока ОСОБА_3 (а.с.17);

- DVD-диском із відеозаписами події, яка сталася 09.02.2023 року близько 13:00 год;

- іншими документами, долученими до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Вказані докази зібрані у встановленому законом порядку, відповідають фактичним обставинам справи, тобто є належними та допустимими, і в своїй сукупності, взаємозв`язку, достатності підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення та його вину, тому суд бере їх за основу при постановленні судового рішення.

Відомості, що містяться в безпосередньо досліджених судом доказах, узгоджуються між собою.

Суд розцінює таку поведінку ОСОБА_16 , як наслідок неповноцінного виховання останнього, ( останній ціленаправлено, під час конфлікту з однокласницею взяв у руки палицю та розмахуючи нею, хоча і ненароком, однак завдав удар у праве око неповнолітньому ОСОБА_17 ), оскільки саме на батьків покладається обов`язок роз`яснення своїй дитині загальновизнаних норм моралі та правил поведінки у суспільстві (групі, класі, колективі), а також роз`яснення неможливості застосування фізичного насильства до іншої особи в тому числі однокласників та заборона використання серед дітей потенційно небезпечних для них предметів - у даному випадку палиці.

При цьому судом враховується також те, що ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, - суду не скеровував.

Враховуючи наведене, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП.

Аналізуючи наведені докази та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суддя дійшов переконання в доведенні винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки докази його вини є переконливими, достатніми, відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в матеріалах, що були повно та всебічно досліджені.

V. Накладення адміністративного стягнення

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд виходить не з принципу формального підходу до вирішення справи, а саме з необхідності забезпечення судом уникнення порушень прав і свобод інших громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а тому, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є виправданим, оскільки його вина є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом» як цього вимагають справжні інтереси суспільства, на охорону яких і направлені завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

При накладенні стягнення обставин, які пом`якшують відповідальність правопорушника та обставин, які обтяжують відповідальність правопорушника судею не встановлено.

Беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу та майновий стан порушника (працевлаштований, на утриманні одна неповнолітня дитина), ступінь його вини, відшкодування шкоди у добровільному порядку, а також те, що вперше притягується до адміністративної відповідальності, суддя вважає за необхідне призначити йому адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 184 КУпАП у виді попередження.

Визначений вид та розмір покарання за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

VІ. Судові витрати

Згідно вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 грн.

Оскільки, особу, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, то суддя вважає за необхідне стягнути з останнього судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 гривень.

Керуючись ч.1 ст.184, ст.ст. 9, 33, 34, 35, 36, 40-1, 256, 283, 284 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд

п о с т а н о в и в :

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та застосувати відносно нього адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в дохід держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/ м.Київ/ 22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UА0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягувалась до адміністративної відповідальності до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її ухвалення.

Постанова набирає законної сили після спливу встановленого строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя М. О. Федечко