ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/821/23 Справа № 199/2313/23 Суддя у 1-й інстанції - МАШКІНА Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Вдовіченка В.В., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2023 року в справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

за участю:

адвоката - Вдовиченка В.В.

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 гривень на користь держави.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.03.2023 року о 12:21 год. в м. Дніпро по вул. Любарського, 2н, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 318 СІ, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Вдовіченко В.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив постанову суду скасувати та провадження у справі закрити.

Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , в матеріалах справи відсутні відомості про факт вручення та відправки судової повістки.

На думку апелянта, зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення в якості ознак наркотичного сп`яніння "неприродна блідість, зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук", є лише проявом суб`єктивного сприйняття працівника поліції.

Вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті працівники поліції містяться суперечності щодо ознак сп`яніння.

При цьому зазначає, що працівником поліції взагалі не оголошувались ознаки сп`яніння, які він вбачав у ОСОБА_1 .

На думку апелянта, працівниками поліції було порушено процедуру огляду особи на стан сп`яніння.

На відеозаписі не вбачається, що автомобіль рухався. Працівник поліції підійшов до автомобіля, коли той був припаркований. Вважає, що в діях працівників поліції вбачається протиправна поведінка.

У судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисник Вдовіченко В.В. підтримали апеляційну скаргу та наполегали на її задоволенні.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Апеляційний суд розглядає справу в межах поданої апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що місцевий суд, в порушення вищезазначених вимог закону, належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи.

Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд послався на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, серії ААД №043544 від 04.03.2023 року, рапорт поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону №2 УПП в Дніпропетровській області, відеозапис з місця події від 04.03.2023 року.

За такими висновками суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, оскільки зазначені вище письмові докази не можуть беззаперечно свідчити про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з огляду на наступне.

Допитаний в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 пояснив суду, що 04 березня 2023 року близько 12 години, знаходився в своєму припаркованому автомобілі, очікував свого товариша, коли до нього підійшли працівники поліції, представились та запропонували вийти з автомобіля. В ході спілкування працівник поліції запитав, чи перебуває водій в стані сп`яніння, на що він зазначив, що не перебуває у стані сп`яніння. Вказав, що не керував автомобілем, а перебував у припаркованому автомобілі, оскільки чекав на товариша. З дозволу водія, працівник поліції провів огляд його особистих речей та огляд автомобіля. Також ОСОБА_1 зазначив, що на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння спочатку відповів відмовою, оскільки чекав знайомого та не мав часу. Потім на повторну вимогу працівники поліції погодився, однак працівники поліції відповів, що немає часу. Водій ОСОБА_1 зазначив, що буде проходити огляд на стан сп`яніння самостійно у медичному закладі.

Для перевірки доводів апеляційної скарги та наданих пояснень ОСОБА_1 , апеляційним судом в ході розгляду були досліджені наступні докази, долучені до матеріалів адміністративної справи працівниками поліції:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №043544 складений 04.03.2023 року о 12:21 год. в м. Дніпро по вул. Любарського, 2н, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 318 СІ, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України;

- рапорт поліцейського взводу 1 роти 3 батальйону 2 УПП в Дніпропетровській області Кравченко Р.В., відповідно до якого, 04.03.2023 за адресою вул. Любарського,2н було зупинено ТЗ BMW 318 СІ, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .. Під час спілкування з водієм, у останнього було виявлено явні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме зіниця очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння, в медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився, що було зафіксовано на бодікамеру №470949;

- оптичний носій, на який скопійовано відеофіксацію подій зафіксованих відеозаписом нагрудною відеокамерою працівника патрульної поліції, якими було оформлено протокол про адміністративне правопорушення.

Переглядом вищевказаного відеозапису встановлено, що останній не містить моменту зупинки транспортного засобу ТЗ BMW 318 СІ, державний номерний знак НОМЕР_1 . Відеозапис починається з моменту, як поліцейський представився водієві, запропонував вийти з автомобіля та надати документи для перевірки. На запитання працівника поліції, водій відповідає чітко та впевнено. Працівник поліції з дозволу водія проводить огляд його особистих речей та огляд автомобіля. З відеозапису також вбачається, як працівник поліції оглядаючи автомобіль телефонує комусь та запитує як йому поводитись, радиться по телефону, чи варто відпустити водія, щоб він поїздив а вони його потім зупинять, щоб було зафіксовано факт керування вказаним авто.

На запитання працівника поліції водій спочатку відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, пояснивши, що він чекає на знайомого, а тому не має часу. Разом з тим, через деякий час на повторну пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння. Водій погодився, натомість працівник поліції відмовив та почав складати протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду.

Після цього, працівник поліції здійснив особистий огляд водія, на запитання останнього не пояснив та не роз`яснив причини та підстави проведення такого огляду. За наслідками проведених незаконних дій жоден протокол складено не було, що є грубим порушенням закону з боку працівників поліції.

Як вбачається з наданого відеозапису, працівник поліції, з бодікамери якого здійснюється відеофіксація, проводить обшук автомобіля в незаконний спосіб. При цьому спілкується з водієм зухвало.

Крім того, відповідно до вказаного відеозапису, ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом.

Також відповідно до вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 надав згоду на проходження огляду у медичному закладі, однак працівники поліції своїми діями фактично для водія створили умови, в яких останній вимушений був відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння.

З метою перевірки наданих у суді апеляційної інстанції пояснень ОСОБА_1 , до суду апеляційної інстанції були викликані працівники поліції.

Допитана у суді апеляційної інстанції в якості свідка ОСОБА_2 , пояснила, що є поліцейським взводу 1 роти 1 батальйону 2 у УПП в Дніпропетровській області ДПП, 04.03.2023 року нею був складений протокол про адміністративне правопорушення, серії АДД №043544 відносно ОСОБА_1 . Зазначила, що вона в складі екіпажу разом з ОСОБА_3 рухались на службовому автомобіля, коли побачили автомобіль BMW 318 СІ, державний номерний знак НОМЕР_1 . Вказаний автомобіль рухався по вул. М. Малиновського в м. Дніпрі, він їхав дворами. Зазначила, що переслідували вказаний автомобіль, та під`їхали до нього, коли він вже був припаркований. Зазначила, що були підстави вважати, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

На запитання суду, свідок ОСОБА_2 не змогла пояснити, чому в матеріалах справи відсутній відеозапис з відеореєстратора, яке б підтвердило її пояснення. Стверджувала, що вони переслідували автомобіль ОСОБА_1 .

Допитаний у суді апеляційної інстанції в якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що є поліцейським взводу 1 роти 3 батальйону 2 у УПП в Дніпропетровській області ДПП, 04.03.2023 року він у складі екіпажу разом з поліцейським ОСОБА_2 переслідували транспортний засіб BMW 318 СІ, державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки в них були підстави вважати, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Вказав, що раніше у відношенні водія було складено декілька протоколів про адміністративне правопорушення. Зазначив, що слідували за ним, оскільки він неодноразово потрапляв у поле зору поліції. Стверджував, що бачив як автомобіль BMW 318 СІ, державний номерний знак НОМЕР_1 рухався.

На запитання суду, свідок ОСОБА_3 не зміг пояснити, чому в матеріалах справи відсутній відеозапис з відеореєстратора, яке б підтвердило його пояснення. Стверджував, що вони переслідували автомобіль ОСОБА_1 із законних підстав.

Також, свідок зазначив, що огляд особистих речей та огляду автомобіля ним було проведено з дозволу водія ОСОБА_1 .

З метою повного та об`єктивного судового розгляду провадження, апеляційним судом був витребуваний відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля екіпажу патрульної поліції "Легіон 113" від 04.03.2023 року, однак відповіді з Департаменту патрульної поліції УПП в Дніпропетровській області не надійшло.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Вказані положення Закону повністю узгоджуються з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), затвердженої спільним Наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п. 2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема протоколу та рапорту працівників поліції, в них зазначено, що ОСОБА_1 мав наступні ознаки наркотичного сп`яніння: дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців.

Але з переглянутого в апеляційному суді відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 чітко розмовляє і жодних ознак сп`яніння не вбачається. Працівник поліції стверджуючи, що у водія виражене тремтіння пальців рук, при цьому поліцейський не проводить тестування ОСОБА_1 , не просить підняти руки. А тому, не зрозуміло, на підставі чого працівники поліції встановили таку ознаку наркотичного сп`яніння, як виражене тремтіння пальців рук.

Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України N 1452/735 від 09 листопада 2015 року визначено, що ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Апеляційний суд вважає, що працівник поліції під час події не діяв в межах вказаної Інструкції, оскільки на власний розсуд визначив, що виражене тремтіння пальців рук є ознакою наркотичного сп`яніння.

Даний відеозапис підтверджує пояснення викладенні в апеляційній скарзі ОСОБА_1 .

Таким чином аналіз вказаних доказів дає підстави стверджувати про недотримання поліцейськими вимог нормативних документів, які регламентують порядок виявлення та фіксації відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказані покази ОСОБА_1 є чіткими, послідовним та узгоджуються з тими, які він надавав відразу після складання протоколу відносно нього, та в апеляційній скарзі, підстав ставити під сумнів достовірність вказаних пояснень на думку апеляційного суду відсутні.

Апеляційний суд наголошує, що ОСОБА_1 поводив себе коректно, не проявляв будь-якої агресії чи занепокоєння, вірно орієнтувався у часі та просторі, що, у протилежному випадку, вказувало б на те, що його поведінка не відповідає обстановці. Погодився пройти огляду у медичному закладі на встановлення стану сп`яніння. Вказана обставина не ґрунтується на матеріалах справи та не підтверджена доказами, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що підстав для проведення огляду ОСОБА_1 у працівників поліції не було.

Апеляційний суд зазначає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких належних та допустимих доказів наявності підстав для проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, а зафіксовані в протоколі та на відеозапису обставини щодо такої відмови мають ознаки вимушеності та складені під процесуальним примусом.

Висновки апеляційного суду щодо тієї обставини, що працівники поліції допустили порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції підтверджується тим, що останні, всупереч положенню ч. 1 ст. 266 КУпАП не відсторонили ОСОБА_1 від керування, що вказує на правдивість показів останнього.

Матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів, та його дії не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівником поліції не дотримано вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ України N 1452/735 від 09.11.2015 та ст. 266 КУпАП.

І, відповідно, зібрані докази не можуть вважатись допустимими доказами, оскільки зібрані із порушенням вимог чинного законодавства.

За змістом ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: ... юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Відповідно до ст. 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Україна, давши згоду на обов`язковість міжнародного договору, зобов`язується діяти таким чином, щоб не позбавити його мети та не зробити його неможливим для виконання. Тому і ратифікована Конвенція і практика ЄСПЛ відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» для України є джерелами права і обов`язковими до застосування.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI;

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин, апеляційний суд доходить висновку, що наданими матеріалами справи про адміністративне правопорушення не підтверджується наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому висновки суду першої інстанції є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. У зв`язку з цим судове рішення не є законним, а тому підлягає скасування.

Інших доводів, які б слугували підставою для скасування постанови суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а провадження у справі має бути закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Вдовіченка Вадима Віталійовича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2023 року, - скасувати.

Постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко