Справа № 943/2379/21 Головуючий у 1 інстанції: Шандрікова Г.О.
Провадження № 33/811/791/23 Доповідач в 2-й інстанції: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року ьвівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Буського районного суду Львівської області від 21 лютого 2022 року,

встановив :

Постановою судді Буського районного суду Львівської області від 21.02.2022 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України та гр. США з 2004 року, працюючого логістом, проживаючого АДРЕСА_1 зареєстрованого НОМЕР_1 ОСОБА_2 м. Стронгсвіл Штат Огайо 44136, одружений, на утриманні двоє малолітніх дітей, пільг не має, протягом року до адмінвідповідальності не притягувався,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП .

Закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

ОСОБА_1 , визнано винуватим у тому, що він 07.11.2020 року о 22 год. 30 хв. на 490 км.+20м автодороги Київ-Чоп керував автомобілем марки Tesla Model S д.н.з. НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до судово-токсикологічної експертизи у крові водія ОСОБА_1 виявлено етиловий спирт у кількості 1,0190 проміле.

На постанову судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк апеляційного оскарження та змінити постанову судді, виключивши з такої посилання на встановлені судом обставини вчинення адміністративного правопорушення, наявності складу такого та наявності вини особи у його вчиненні, закрити провадження у зв`язку із закінченням строків.

Щодо пропущеного строку апеляційного оскарження, то апелянт це мотивує тим, що рішення суду першої інстанції отримав 22.05.2023 року. Вказує, що не був присутнім у судовому засіданні, де б проголошувалось таке рішення. Зазначає, що в судовому засіданні 21.02.2022 року, судом було проголошено про закриття провадження по справі без встановлення його вини, тому тільки 22.05.2023 року, ознайомившись з постановою, ОСОБА_1 стало відомо, що суд встановив в його діях склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, минули строки визначені ст. 38 КУпАП, вказане адміністративне правопорушення не є триваючим, на підставі п.7 ч. 1 ст.247 КУ КУпАП провадження по справі підлягає закриттю, у зв?язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, встановлених у ст. 38 КУпАП, а тому суд першої інстанції не повинен був встановлювати обставини, склад адміністративного правопорушення та вину ОСОБА_1 , оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю.

Вказує, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи буде свідчити про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Малохов В.О., будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду, в судове засідання для участі у справі не з`явилися, на адресу суду прийшло клопотання від ОСОБА_1 про розгляд справи за їх відсутності та задовольнити апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи та вимоги апеляційної скарги апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Таким чином, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не вручення порушнику чи іншому учаснику процесу копії цієї постанови.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова винесена 21.02.2022 року , що свідчить про те, що відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП останнім днем подання на неї апеляційної скарги, з врахуванням вихідних днів, є 05.03.2022.

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4 ЗУ «Про доступ до судових рішень», кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу та офіційному веб-порталі судової влади України.

Як вбачається зі справи про адміністративне правопорушення № 943/2379/21 судовий розгляд відбувся за участі ОСОБА_1 та його представників адвокатів Малохова В.О., Настасяка І.І. (а.с. 53).

Покликання апелянта на те, що йому не було відомо про прийняте рішення, оскільки копію постанови йому не скеровували знайшло своє підтвердження, але не являється поважною причиною для поновлення строку апеляційного оскарження. Те, що апелянт поцікавився даною справою лише 09.05.2023, коли направив до суду заяву на видачу копії рішення суду, також не є поважною причиною для поновлення такого строку (а.с. 55).

З матеріалів справи вбачається, що про розгляд справи 21.02.2022 ОСОБА_1 знав, оскільки 21.02.2022 був присутнім у судовому засіданні, де було проголошено повний текст оскаржуваної постанови (а.с.53), а дальше рухом справи не цікавився.

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 09.10.2021 року відносно ОСОБА_1 (а.с. 4-8) то копія такої неодноразово надсилалася останньому, про що свідчать повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції від 20.10.2021 року ( а.с. 35), повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції від 27.10.2021 року ( а.с. 33), повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції від 09.11.2021 року ( а.с. 31), повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції від 25.11.2021 року ( а.с. 29) та копії трекінгів поштових відправлень.

Відтак, доводи апелянта наведені в апеляційній скарзі, щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження з клопотанням його поновлення, є безпідставні та необґрунтовані з врахуванням наступного.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Як вказав Європейський суд у справі «Пономарьов проти України», принцип правової визначеності порушується і у разі відсутності поваги до процесуальних строків (заява № 3236/03,3 квітня 2008, п. 40-41). Так, суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження ( рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України», заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності рішення.

Оскільки ОСОБА_1 даною справою не цікавився та проявив до неї свій інтерес лише 09.05.2023 року, тобто по сплину значного часу, після чого ним, відповідно, була подана апеляційна скарга з пропуском десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, то, на переконання суду апеляційної інстанції, причини пропуску строку вказані в апеляційній скарзі не є поважними, а тому з урахуванням зазначеного вище вважаю, що є всі підстави для відмови у поновлені строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги апелянту.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив :

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанову Буського районного суду Львівської області від 21 лютого 2022 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП .

Апеляційну скаргу з додатками повернути ОСОБА_1 .

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА