Номер провадження: 33/813/549/23
Номер справи місцевого суду: 495/2340/22
Головуючий у першій інстанції Анісімова Н. Д.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання Трофименко О.О.

розглянувши в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 Ковпака Олександра Вікторовича на постанову Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 листопада 2022 рокупро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Постановою Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 листопада 2022 рокувизнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн (сімнадцять тисяч грн) на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, 21.02.2023 року представник ОСОБА_1 Ковпак Олександр Вікторович подав апеляційну скаргу, у якій просить суд справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити за відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а також визначити причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 листопада 2022 року поважними, поновити строк на апеляційне оскарження постанови Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 листопада 2022 року.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначеного на 12.04.2023 року та проведеному в режимі відеоконференції з`явився представник ОСОБА_1 адвокат Ковпак Олександр Вікторович.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Ковпак О.В., який підтримав доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Так, статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст.і 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи судом першої інстанції відносно ОСОБА_1 04.11.2022року був здійснений за його відсутності, а даних про направлення судом копії оскаржуваної постанови суду ОСОБА_1 - матеріали справи не містять. Натомість як зазначає представник апелянта, за його заявою судове рішення було отримано ним лише 02.01.2023 року, шляхом направлення на електрону адресу. Постановою Одеського апеляційного суду від 09.02.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 листопада 2022 року повернуто особі, яка її подала у зв`язку з тим, що апеляційна скарга не була підписана особою, що її подала.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції.

Отже, зазначені причини пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані поважними, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до п.п. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до неї адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 200516 від 16.04.2022 року, відповідно до якого 16.04.2022 року о 14:54 год. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Honda Accord» д/з НОМЕР_1 по вулиці Князєва, 80, місто Татарбунари, з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» при застосуванні приладу що має функцію відеозапису (а.с. 3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результат огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 склав 1,55 % проміле (а.с. 4);

- роздруківкою чеком приладу «Drager» №3620, відповідно до якого результат тестування на алкоголь ОСОБА_1 склав 1.55 % проміле (а.с. 6);

- відеозаписом події, яка мала місце 16.04.2022р. (а.с. 7).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою судді Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 листопада 2022 року та порушенні ним вимог п. 2.9а ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

У доводах апеляційної скарги, представник ОСОБА_1 Ковпак О.В. посилається на те, що складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 є незаконним, формулювання пред`явленого правопорушення не відповідає нормам матеріального права, обставини справи не відповідають події та встановленим законом вимогам: грубим порушенням порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водіїв транспортних засобів на місці зупинки, а додані докази СD диск з відеозаписами є недопустимими доказами.

Так, апелянт зазначає, шо в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 пред`явлено звинувачення у керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, що не відповідає вимогам п. 2.9а ПДР, є неконкретним та утворює інші підстави притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, на вказані доводи апелянта слід зазначити наступне.

Відповідно до п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Встановлення факту перебування особи в стані алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться в порядку встановленому ст. 266 КУпАП з дотриманням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Так, протокол про адміністративне правопорушення - це відповідним чином оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Саме складання протоколу - це процесуальна дія суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положеньст.251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАПу протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, поліцейським СРППВП №2 Білгород Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, старшим сержантом поліції Гнезділовим П.І. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №200516 від 16.04.2022 року відносно ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, оскільки останній містить усі необхідні елементи протоколу.

Зокрема в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №200516 від 16.04.2022 року, чітко зазначена (конкретизована) суть адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме фабула правопорушення відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеному у статті КУпАП, за якою складено протокол та роз`яснено права та обов`язки передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

З вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №200516 від 16.04.2022 року вбачається, що у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення», ОСОБА_1 лише зазначив: «Не згоден».

При цьому, жодних інших зауважень чи пояснень ОСОБА_1 у протоколі або у письмових пояснень не зазначив та до протоколу не надав.

Крім того, матеріали справи не містять даних щодо оскарження ОСОБА_1 або його захисником дії працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Більш того, згідно з Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеними поліцейським СРППВП №2 Білгород Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, старшим сержантом поліції Гнезділовим П.І., результат огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 позитивний - 1,55 %, з яким останній і погодився, власноруч підписавши його (а.с. 4), тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними та необґрунтованими.

Безпідставним є і посилання представника ОСОБА_1 Ковпака О.В. про те, що при фіксуванні правопорушення, поліцейськими було порушено наказ МВС №1026, відповідно до кого під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Зокрема апелянт зазначає, що доданий до матеріалів справи диск відеозапису містить два фрагмента, а саме:

-з першого фрагменту відеозапису автомобільного реєстратора вбачається керування ОСОБА_1 автомобілем «Honda Accord» д/з НОМЕР_1 ;

-з другого фрагменту відеозапису вбачається спілкування поліцейського із ОСОБА_1 та пред`явлення останньому вимоги надати документи, що посвідчують особу та водійське посвідчення. Після виконання вимоги, поліцейський задав питання чи вживав він алкогольні напої та отримавши категоричну відповідь щодо невживання їх, пропонує ОСОБА_1 пройти обстеження на «Драгер» на що останній добровільно дає свою згоду та проходить відповідне обстеження, після чого запис різко закінчується. Проте відео не містить відомостей про результат тестування на приборі «Драгер», подальшого спілкування ОСОБА_1 із поліцейськими та відсторонення його від керування, а отже, як зазначає апелянт, відеозапис другого фрагменту є неналежним доказом, оскільки відео фіксування правопорушення повинно відбуватися з моменту його виявлення і до його завершення. При цьому, переривати відео фіксування процесу розгляду не можна, тому що це є підставою вважати відео та фото докази як неналежні.

Так, частинами 2-4 ст. 266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно підпункту 1 пункту 2 Розділу І Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року №1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно п. 5 Розділу ІІ вказаної Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Як вбачається з технічного відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, всі значимі обставини для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, починаючи з моменту зупинки його транспортного засобу і закінчуючи продуттям «Драгеру», були зафіксовані на відеозаписі, а відсутність на носії, відомостей про подальше спілкування ОСОБА_1 із поліцейськими і відсторонення його від керування -не свідчить про те, що відеозапис не є належним доказом в силу положень ст.251 КУпАП.

Безпідставними є і посилання представника ОСОБА_1 Ковпака О.В. на те, що матеріали справи не містять будь яких доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем, оскільки не надання доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, всупереч ст. 266 КУпАП, жодним чином не спростовує правильність висновків суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про ненадання поліцейськими направлення на проходження огляду в медичній установі, є неспроможними, з огляду на те, що огляд поліцейськими проводився безпосередньо на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», та більш того, ОСОБА_1 не позбавлений був можливості, в разі незгоди з показниками приладу, пройти самостійно огляд в медичній установі.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити представнику ОСОБА_1 Ковпаку Олександру Вікторовичу строк на апеляційне оскарження постанови Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 листопада 2022 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Ковпака Олександра Вікторовича залишити без задоволення.

Постанову Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 листопада 2022 рокупро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра