ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/9339/23

Провадження № 3/947/2738/23

07.04.2023 року Суддя Київського районного суду м.Одеси Прохоров П.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Туреччини, проживаючого: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, ( протокол ААД №089908 від 12.02.2023 р.)

встановив:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №089908 від 12.02.2023 року зазначено, що 12.02.2023 року о 10 годині 46 хвилин у м. Одесі, вул.Чубаївська, 11 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Toyota Сamry, н/з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився зі застосуванням приладу Драгер. Результат позитивний 0,30 %, чим порушив п.2.9 А «Правил дорожнього руху» України, за що передбачена відповідальність, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні адвокат Стогній О.В., посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях, пояснив суду, що ОСОБА_1 є громадянином Республіки Туреччина та не володіє українською мовою. Його рідною мовою є турецька. Українську мовою не володіє, тільки почав вивчати, не розуміє юридичної термінології. Після зупинки автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_1 працівники патрульної поліції виявили, що за кермом автомобіля перебуває іноземець, але не залучили до процесу складення протоколу перекладача, у зв`язку з чим не змогли роз`яснити ОСОБА_1 зрозумілою для нього мовою: причину зупинки особи, його права під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та порядок такого огляду, права особи під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів та результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння зі спеціального технічного засобу, змісту протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього документів, наслідків проведених дій та процедур, що здійснювались, позбавили ОСОБА_1 можливості викласти свої зауваження та заперечення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, скористатися допомогою адвоката, перекладача.

Також зазначив, що жодної з підстав, визначених у ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» при зупинці ОСОБА_1 12.02.2023 року не існувало, а докази правомірності зупинки водія в матеріалах справи відсутні. Окрім того, інші підстави зупинки, ніж ті, що передбачені у ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» є незаконними.

Крім того, працівники патрульної поліції під час проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора не показали ОСОБА_1 та не дали йому можливості переконатися в тому, що трубка, яка вставляється в газоаналізатор була герметично запакована. Попередній «контрольний» продув трубки не здійснювався. Таким чином, достовірність результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння адвокат вважає сумнівною.

Працівники патрульної поліції не повідомили ОСОБА_3 його права під час проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння до здійснення такого огляду, не повідомили про право пройти огляду на стан сп`яніння у медичній установі у разі незгоди водія з результатами огляду з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції, а в матеріалах справи відсутнє направлення до медичного закладу на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння чи перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адвокат вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не може вважатись належним та допустимим доказом у справі, оскільки при його складанні не були дотриманні вимоги ст.254 КУпАП та порушенні законні права особи на захист, тому просить суд адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доведена з наступних підстав.

Як випливає із змісту ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Положеннями ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

Відповідно до ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративні відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, як за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

З досліджених судом матеріалів, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №089908 від 12.02.2023 року, пояснень у судовому засіданні представника ОСОБА_1 -адвоката Стогній О.В. та відеозапису з місця події, відтвореного в судовому засіданні, судом встановлено, що 12.02.2023 року о 10 годині 46 хвилин у м. Одесі, вул.Чубаївська, 11 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Toyota Сamry, н/з НОМЕР_1 , був зупинений поліцейськими та працівники поліції спілкуючись с Іссі Ніяз українською мовою, встановивши його особу, а саме той факт, що він є громадянином Туреччини, запропонували йому пройти на місці зупинки огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 виконав вимоги поліцейських та добровільно пройшов огляд із застосуванням приладу Драгер, але не залучили до процесу складення протоколу перекладача. Також відеозаписом зафіксовано, що працівники поліції намагаються дати прочитати ОСОБА_1 якусь інформацію на мобільному телефоні працівника патрульної поліції. Проте, яку саме інформацію та якою мовою намагався показати працівник поліції на своєму телефоні не зафіксовано відеозаписом та не передбачено діючим законодавством України.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до п. 3 порядку направлення водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N1103 огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 6 Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

Згідно з п. 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.п. 5-8 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Крім того, згідно з абз.4 п.12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №1376, у разі якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача.

Перекладач повинен мати відповідну освіту, що дає право перекладу з іноземної мови на українську, а також попереджається про відповідальність за завідомо неправильний переклад.

Відповідно до ст.274 КУпАП перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право кожного обвинуваченого на переклад мовою, якою володіє особа, розглядається як невід`ємна складова права на захист (параграф 3 ст. 6 Конвенції).

Європейський Суд з прав людини має сталу практику щодо розгляду справ із дотриманням права на допомогу перекладача як однієї зі складових прав обвинуваченого на захист, у контексті дотримання права на справедливий судовий розгляд, що зафіксовано у декількох рішеннях цього Суду, зокрема: «В контексті права на справедливий судовий розгляд, гарантованого ст.6-3, підпункт (е) означає, що обвинувачений, який не розуміє мови, що використовується, або не розмовляє на ній, має право на безоплатну допомогу перекладача для письмового або усного перекладу всіх документів чи заяв по порушеній проти нього справі, що необхідні йому для розуміння того, що відбувається, та гарантувати його права» (Справа Шабельник проти України, рішення від 19 лютого 2009 року).

Крім того, слід зазначити, що в справі «Кускані проти Сполученого Королівства» (Cuscani v UnitedKingdom), 32771/96, 24 вересня 2002 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) став на бік заявника, констатував порушення Конвенції, вказав, що обвинувачений навіть проживши кілька років в Сполученому Королівстві, недостатньо добре розумів англійську мову, внаслідок чого у нього виникли реальні труднощі в розумінні суті пред`явленого йому звинувачення.

Інформація про звинувачення має надаватися особі мовою яку він розуміє, якщо особа не володіє мовою, що використовується і не розуміє її документ, що містить звинувачення, повинен бути перекладений, мовою зрозумілою обвинуваченому (рішення ЄСПЛ Хермі проти Італії, Велика палата Європейського суду (2006) §68).

Відповідно до встановлених в судовому засіданні обставин складання протоколу відносно ОСОБА_1 вбачається, що в порушення п.6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N1103 та п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 поліцейські на місці зупинки не запропонували йому пройти медичний огляд на стан сп`яніння, що підтверджується відеозаписом з місця події та відсутністю в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у медичному закладі.

Крім того, в порушення абз. 4 п.12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №1376 складання протоколу про адміністративне правопорушення та проведення огляду на стан сп`яніння було проведено не зрозумілою для громадянина Туреччини ОСОБА_1 мовою, тобто працівниками поліції було порушено права останнього в частині складення протоколу без участі перекладача та ознайомлення з іншими документами рідною мовою, не роз`яснено йому належним чином причина зупинки, права та обов`язки, в тому числі не було роз`яснено ОСОБА_1 права скористатись правовою допомогою, у зв`язку з чим, було порушено його право на захист та отримання належної правової допомоги.

У своїй постанові у справі №524/9827/16-а від 18.02.2021 року Верховний Суд зробив висновок про те, що у випадку невжиття інспектором жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги є порушення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що порушує порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

За встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не підтверджена будь-якими належними, допустимими та достовірними доказами, що тягне за собою закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як зазначено в п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 130, п. 1 ч. 1 ст.247, 251, 252, 266, 283-285 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з ухвалення постанови.

Суддя Прохоров П. А.