Справа № 161/5948/22 Провадження №33/802/326/23 Головуючий у 1 інстанції:Присяжнюк Л.М.
Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2023 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , непрацюючого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 11 травня 2022 року о 00 год. 02 хв. у м. Луцьку на вул. Тарасова, 80, керував автомобілем Renault Master, НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився згідно ст.266 КУпАП на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного засобу відеозапису та у лікаря-нарколога за адресою м. Луцьк, вул. Карбишева, 2.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, вважає, що оскаржувана постанова винесена без повного та всебічного з`ясування обставин у справі, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Насамперед апелянт вказує на фрагментальність наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції. Категорично заперечує проходження ним огляду в медичному закладі, на підтвердження цього свідчить відсутній його підпис у складеному лікарем висновку у графі «ознайомлений». Також місцевим судом не було викликано та не допитано лікаря ОСОБА_2 , не витребувано з медичного закладу журнал реєстрації відвідувачів КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» за 11 травня 2022 року. У зв`язку з вказаним, апелянт вважає висновок медичного огляду недійсним.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що матеріалами справи не підтверджується факт роз`яснення працівниками поліції йому прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Також вказує на неправомірність зупинки транспортного засобу під його керуванням працівниками поліції, у зв`язку з чим всі подальші вимоги працівників поліціє є не законні. Зауважує, що працівниками поліції в порушення законодавства не було затримано його автомобіль та не відсторонено від його керування.

На переконання апелянта, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які поза розумним сумнівом доводили його винуватість, на підставі чого просить оскаржувану постанову місцевого суду скасувати, а провадження щодо нього закрити.

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Мацей А.М., будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду справи, не з`явилися, клопотань про перенесення розгляду справи не подавали. А тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, відповідно до вимог ст. 268 КпАП України.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про його винуватість у вчиненні правопорушення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його винуватість підтверджується матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 104524 від 11 травня 2022 року, відповідно до якого останньому роз`яснення його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України ст. 268 КУпАП, що у свою чергу спростовує протилежні твердження апелянта щодо цього. Також у даному протоколі ОСОБА_1 власноруч написані пояснення, а саме: «Так, був випадок, каюсь, прошу суворо не карати, так як ніколи не був порушником закону». Крім протоколу винна ОСОБА_1 у інкримінованому адміністративному правопорушенні стверджується іншими доказами. Так, з чеку приладу Drager та акту огляду з відміткою ОСОБА_1 про незгоду з його результатами вбачається, що останній пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу, результат тесту якого показав 1,82 проміле. У зв`язку з не згодою ОСОБА_1 з вказаним результатом працівниками поліції було виписано направлення на огляд в медичний заклад, в якому лікарем-наркологом було складено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до вказаного висновку, який підписаний лікарем ОСОБА_2 працівником поліції ОСОБА_3 , ОСОБА_1 11 травня 2023 року перебував у стані алкогольного сп`яніння. Причин ставити під сумнів вказаний висновок лікаря з мотивів наведених в апеляційній скарзі апеляційний суд не вбачає, оскільки він складений у відповідному медичному закладі охорони здоров`я, у відповідності до вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103, та Інструкції. Цей висновок, на думку апеляційного суду, складений лікарем із застосуванням спеціальних знань з метою встановлення певних обставин і фактів, та є належним доказом на підтвердження перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Також місцевим судом правильно взято до уваги постанову поліцейського про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у якій встановлений факт керування транспортним засобом. У свою чергу, обставини вказані в протоколі про адміністративне правопорушення підтверджується також відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки ним зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбулися, не можуть бути спростовані та мають істотне значення для розгляду справи. Фрагментальність відеозапису жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки апелянт не довів, що події чи обставини, які відбулися поза відеозаписом спростовують вину останнього у вчиненні вказаного вище адміністративного правопорушення.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст.251, ст.252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Доводи апелянта щодо порушення вищевказаної процедури огляду, апеляційний суд вважає необгрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Всупереч доводам апеляційної скарги, судом першої інстанції взято до уваги та надано належну оцінку всім доказам, які містяться в матеріалах справи, здобутим у відповідності до вимог закону.

Незгода сторони захисту з оцінкою місцевим судом доказів у даній справі не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання їх недопустимими, а є лише способом захисту і намаганням спростувати ці докази, які об`єктивно вказують на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, аналіз досліджених доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9 а ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а викладені ним в апеляційній скарзі доводи жодним чином не спростовують їх.

Суд апеляційної інстанції не вбачає порушень вимог КУпАП при проведені огляду водія ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення, які могли б стати беззаперечною підставою для скасування судового рішення.

Також будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку, не встановлено.

Таким чином, підстав для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційний суд не знаходить, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.294, 295 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського апеляційного суду П.П. Борсук