Справа № 567/138/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2023 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Василевич О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Острог матеріали, які надійшли з Відділення поліції № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання : АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

23.01.2023 р. о 09 год. 52 хв. ОСОБА_1 в с.Вельбівно по вул.Залучанська Рівненського району Рівненської області керував транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 21013», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на предмет визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився.

ОСОБА_1 в судові засідання 22.02.2023, 21.03.2023 та 13.04.2023 не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, про місце, дату та час розгляду справи неодноразово повідомлявся, зокрема, шляхом розміщення оголошень про виклик до суду, розміщених на сайті Острозького районного суду Рівненської області. Письмових пояснень з викладом своїх заперечень щодо суті правопорушення, вчинення якого ставиться ОСОБА_1 у провину, від нього до суду не надходило. Відповідно до ст.268 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП не є обов`язковою, а відтак суд не вбачає перешкод та вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 на підставі доказів, наявних у матеріалах справи.

При вирішенні питання про можливість розгляду справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності суд виходив з наступного.

ОСОБА_1 був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП, про час та місце розгляду справи повідомлявся. ОСОБА_1 мав достатньо часу для пошуку захисника для представництва своїх інтересів у суді, проте таким правом не скористався, як і не скористався правом викласти свої доводи або письмові заперечення та надати свої докази на спростування обставин правопорушення, вчинення якого йому ставиться у провину, заходів для особистої явки або явки обраного ним захисника з метою участі у судовому засіданні не вживав.

Окрім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Беручи до уваги завдання КУпАП та з урахуванням невідворотності покарання за винні дії, доведені у встановленому законом порядку, суд приходить до переконання, що за відсутності в матеріалах справи будь-яких доводів ОСОБА_1 на заперечення обставин, викладених у складеному відносно нього протоколі, та з урахуванням необов`язкової його участі при розгляді даної справи, суд не вбачає порушення його прав у разі розгляду справи у його відсутності. Разом з тим суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості скористатися послугами захисника для представництва у суді своїх інтересів, проте таким правом не скористався. Реалізація ОСОБА_1 свого права надати суду письмові пояснення із запереченнями по суті правопорушення є одним із способів реалізації свого права на захист, водночас про наявність будь-яких перешкод, які заважали йому реалізувати таке право впродовж усього часу після складання протоколу та до розгляду справи по суті, ОСОБА_1 суду не повідомив.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, за наведених вище обставин, суд вважає за можливе розгляд справи здійснювати на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд при вирішенні питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності виходить з наступного.

Відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП настає у разі повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015р. №1452/735 (надалі Інструкція) та «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 (надалі Порядок).

Відповідно до вказаних нормативно-правових актів оглядові на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння згідно з ознаками такого стану, встановленими у вищезгаданій Інструкції, затвердженій спільним наказом МВС України та МОЗ України.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 172325 від 23.01.2023 р. та направлення на огляд водія транспортного засобу до медичного закладу від 23.01.2023 р., ознаками наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 були звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук.

Тобто працівники поліції вказали підстави у зв`язку з якими вони вважають, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, та суд приходить до висновку, що він всупереч п.2.5 ПДР України відмовився від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння виходячи з наступного.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що після зупинки керованого ОСОБА_1 автомобіля, під час перевірки працівниками поліції документів у водія були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, про що водію було повідомлено та запропоновано пройти освідчення на предмет визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що ОСОБА_1 спочатку погоджувався та в подальшому після складання відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення за інші порушення ПДР ОСОБА_1 змінив своє рішення та відмовився від проходження огляду. ОСОБА_1 було роз`яснено про можливість складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, роз`яснено права, передбачені ст.268 КУпАП, та водій своє рішення про відмову від проходження огляду не змінив. В подальшому відносно ОСОБА_1 були складені відповідні процесуальні документи та надані йому для ознайомлення (файл 5229_0086.МР4, файл VID51F.МР4, VID52F.МР4).

З матеріалів справи вбачається, що поліцейським на місці зупинки транспортного засобу на ім`я ОСОБА_1 було складено направлення на огляд водія в медичному закладі з метою виявлення наркотичного сп`яніння, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №172325 від 23.01.2023 р. ОСОБА_1 о 09 год. 52 хв. в с.Вельбівно по вул.Залучанська Рівненського району Рівненської області керував транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 21013», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на предмет визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не навів будь-яких доводів, які б спростовували обставини, викладені у складеному відносно нього протоколі та не вказав причин своєї відмови пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Факт керування транспортним засобом у день та час, вказаний у протоколі підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАД №630095 від 23.01.2023 р., відповідно до якої було встановлено, що 23.01.2023 р. о 09 год. 50 хв. ОСОБА_1 в с.Вельбівно по вул.Залучанська керував автомобілем марки «ВАЗ 21013», реєстраційний номер НОМЕР_3 , будучи особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами, а також встановлено інші порушення ПДР України.

ОСОБА_1 не надав суду доказів, які б підтверджували скасування у передбаченому законом порядку вищевказаної постанови про накладення адміністративного стягнення, а відтак у суду відсутні підстави визнавати таку постанову недопустимим доказом.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність факту керування ОСОБА_1 автомобілем та його відмови пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у порядку, передбаченому законом.

В ході судового розгляду не встановлено підстав вважати, що працівники поліції, перебуваючи при виконанні службових обов`язків, діяли упереджено по відношенню до ОСОБА_1 , переслідуючи інші цілі, а ніж передбачені законодавством у випадку виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 не навів суду будь-яких обгрунтованих доводів та не надав суду належних та допустих доказів, які б спростовували обставини, встановлені поліцейськими та зафіксовані у процесуальних документах, зібраних у матеріалах справи, які було досліджено судом.

Наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні у судовому засіданні, відповідають вимогам достатності, допустимості та належності та підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України.

Таким чином, факт скоєння вищевказаного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується зібраними у справі доказами, які повністю узгоджуються між собою. Підстав вважати їх недопустими суд не вбачає.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та беручи до уваги, що з досліджених судом доказів встановлено, що ОСОБА_1 раніше протягом року вже притягувався до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, а відтак суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Згідно довідки відділення поліції №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області та досліджених судом матеріалів справи ОСОБА_1 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, зокрема, за ст.130 КУпАП, водночас зазначено, що згідно бази даних ОСОБА_1 17.08.1995 року отримував посвідчення водія.

Згідно постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 15.07.2022 року ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Застосовуючи вид адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність за вчинені адміністративні правопорушення не встановлено.

При накладенні адміністративного стягнення судом взято до уваги, що ОСОБА_1 за віком та станом здоров`я є працездатним, раніше притягувався до адміністративної відповідальності, проте позитивних для себе висновків не зробив, а тому беручи до уваги, що санкція ч.2 ст.130 КУпАП є альтернативною, суд вбачає фактичні та правові підстави для застосування адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що буде необхідним і достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень, що буде відповідати характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення.

З матеріалів справи встановлено, що автомобіль марки «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_1 належить ОСОБА_2 , а відтак суд не вбачає підстав для застосування додаткового адміністративного стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.23, 24, ст.40-1, ч.2 ст.130, ст.ст.221, 276, 283, 284 КУпАП, -

постановив :

Визнати ОСОБА_1 таким, що вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ч.3 ст.30 КУпАП до стягнення за ч.2 ст.130 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки приєднати невідбуту частину стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, застосованого відповідно до постанови Рівненського районого суду Рівненської області від 15.07.2022 р. у справі № 570/2278/22.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536,80 грн.

У разі несплати штрафу в 15-ти денний термін, штраф підлягає примусовому стягненню в порядку ст.308 КУпАП у подвійному розмірі, а саме у сумі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) грн.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.