справа № 752/2015/23 головуючий у суді І інстанції Токман Ю.Ф.
провадження № 33/824/2177/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Березовенко Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ФОП, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 04 квітня 2023 року подав апеляційну скаргу безпосередньо до суду першої інстанції, в якій просив скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року, а провадження у справі закрити.

10 квітня 2023 року матеріали справи про адміністративне правопорушення надійшли на адресу Київського апеляційного суду.

11 квітня 2023 року матеріали справи про адміністративне правопорушення передано головуючому судді.

До вказаної апеляційної скарги ОСОБА_1 додано клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

Однак, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з таких підстав.

Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).

Згідно ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення строку на подачу скарги, повертається особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

У своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте можливість суду щодо поновлення строку не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»). При визначенні наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особі вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції апелянт зазначав, що 06 березня 2023 року він був біля Голосіївського районного суду м. Києва так як з`явився для розгляду даної справи в суді, але в зв`язку з повітряною тривогою апелянта не пустили до приміщення суду, тому він не міг захистити себе під час розгляду даної справи в суді. Розгляд справи відбувався за відсутності ОСОБА_1 , а тому останній не мав можливості надати пояснення щодо суті справи та вважає, що є суттєвим порушенням його прав як громадянина України. Зазначає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції була оприлюднена 27 березня 2023 року, а тому просив суд апеляційної інстанції поновити строк на апеляційне оскарження.

Розглянувши дане клопотання, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, зважаючи на таке.

Апеляційний суд звертає увагу скаржника на те, що перебіг строку на апеляційне оскарження постанови суду, що прийнята за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення згідно положень ст. 294 КУпАП розпочинається з дня винесення такої постанови судом, а не з дня оприлюднення змісту постанови в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова була винесена Голосіївським районним судом м. Києва 06 березня 2023 року.

Отже, у даній справі перебіг строку на апеляційне оскарження розпочався з 06 березня 20223 року та закінчився 15 березня 2023 року.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга була подана ОСОБА_1 до суду першої інстанції 04 квітня 2023 року (а.с.14-22).

Окрім того, у матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 , зі змісту якої вбачається, що він ознайомився з матеріалами справи про адміністративне правопорушення 15 березня 2023 року (а.с.13). Таким чином, ОСОБА_1 15 березня 2023 року ознайомився й зі змістом постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року та, відповідно, з 15 березня 2023 року мав можливість реалізувати право апеляційного оскарження постанови суду.

Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи самостійним суб`єктом оскарження, не скористався своїм правом на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції в строки, що визначені чинним законодавством та, зважаючи на відсутність перешкод для реалізації такого права, пропустив такий строк без поважних причин.

При цьому слід зауважити, що, розглядаючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд звертає увагу на те, що жодних доказів на підтвердження існування обставин, які були чи об`єктивно є непереборними, і які не залежали від волевиявлення ОСОБА_1 , чи які перешкоджали або створювали труднощі, або унеможливлювали своєчасно подати апеляційну скаргу чи будь-яким способом заявити про свою незгоду з винесеним судом рішенням, або вчинити будь-які інші дії, які можна було б розцінювати як спробу для оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційному суду не надано.

За таких обставин апеляційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Березовенко