Єдиний унікальний номер 341/889/23
Номер провадження 3/341/285/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року м. Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Островська Н. І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 89 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонер, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ч. 1 ст. 89 КУпАП,-

установив:

У період з 01.02.2023 до 06.02.2023 в с. Нараївка на території сільського пасовища ОСОБА_1 залишив на прив`язі належну йому одну корову без належного догляду (позбавлення волі та недостатньо корму і води, та низькій температурі повітря), тобто вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 89 КУпАП.

Розгляд справи призначено на 17.05.2023 з викликом особи шляхом надіслання поштового повідомлення, яке особа отримала особисто.

17.05.2023 ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, клопотання про відкладення справи не надіслав. Розгляд справи відкладено на 01.06.2023 з викликом особи. Однак, ОСОБА_1 про розгляд справи повідомлений не був через відсутність марок відправлення поштової кореспонденції. Розгляд справи відкладено на 14.06.2023 з викликом особи, шляхом надіслання поштового повідомлення, яке отримано особисто.

14.06.2023 у судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав. Розгляд справи відкладено на 29.06.2023 з викликом особи, шляхом надіслання поштового повідомлення, яке особа отримала особисто.

29.06.2023 у судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Жодного клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав.

Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В той же час, правопорушення за статтею 89 КУпАП не входить до переліку справ, передбачених частиною 2 статті 268 КУпАП (редакція чинна від 01 серпня 2021 року на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за вчинення домашнього насильства та насильства за ознакою статі від 01 липня 2021 року № 1604-IX»), розгляд яких проводиться за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Отже суд, враховуючи неявку ОСОБА_1 без поважної причини у судове засідання , та відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, вважає за можливе справу розглядати без його участі.

Надаючи правову оцінку наявним у справі матеріалам, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП , адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умісна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яким законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим усвідомлено, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своїх дій чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтями 245 , 251 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: офіційне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування будь-якої справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної справи, а також виявлення причин. та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі дотримання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи показує адміністративне правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речових доказів, показань технічних засобів та технічних засобів, які мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовувану, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими,

Повідомлення щодо збирання доказів подається на осіб, повноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП , орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає їй адміністративну відповідальність, чи є факти, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення щодо розгляду громадської організації, трудового колективу, а також з`ясовувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно з ч. 1 ст. 89 КУпАП адміністративна відповідальність настає за жорстоке поводження з тваринами - знущання над тваринами, завдання побоїв або вчинення інших насильницьких дій, що завдали тваринам фізичного болю, навантаження і не спричинили тілесних пошкоджень, каліцтва чи загибелі, залишення тварин напризволяще, у тому числі порушення. правила утримання тварин.

В Україні сфера поводження з тваринами регулюється, зокрема, Законом України "Про захист тварин від жорстокого поводження" (далі Закон), який спрямований на захист від страждань і загибелі тварин унаслідок жорстокого поводження з ними, захист їх природних прав та укріплення моральності й гуманності суспільства.

Положеннями статті 4 Закону визначено, що поводження з тваринами ґрунтується, зокрема, на таких принципах: жорстке поводження з тваринами є несумісним з вимогами моральності та гуманності, спричиняє моральну шкоду людині; забезпечення умов життя тварин, які відповідають їх біологічним, видовим та індивідуальним особливостям; право власності та інші речові права на тварин у разі жорстокого поводження з ними можуть бути припинені відповідно до цього Закону; відповідальність за жорстке поводження з тваринами; уримання і поводження з домашніми тваринами без мети заподіяння шкоди як оточуючим, так і самій тварині.

Умови утримання тварин повинні відповідати їх біологічним, видовим та індивідуальним особливостям. Умови утримання тварин повинні задовольняти їх природні потреби в їжі, воді, сні, рухах, контактах із собі подібними, у природній активності та інші потреби. Кількість тварин, що утримуються, обмежується можливістю забезпечення їм умов утримання відповідно до вимог цього Закону. Місце утримання тварин повинно бути оснащено таким чином, щоб забезпечити необхідні простір, температурно - вологісний режим, природне освітлення, вентиляцію та можливість контакту тварин із природним для них середовищем (частини 1-4 статті 7 Закону).

Згідно з положеннями статті 22 Закону при поводженні з домашньою твариною особа, яка її утримує, зобов`язана: дбати про домашню тварину, забезпечити їй достатню кількість їжі та постійний доступ до води; надавати можливість домашній тварині здійснювати необхідні рухи, контактувати з собі подібними; забезпечувати своєчасне надання домашній тварині ветеринарних послуг (обстеження, лікування, щеплення тощо).

При цьому, положення статті 9 Закону покладають на особу, яка утримує домашню тварину, обов`язок забезпечити домашній тварині необхідні умови, що відповідають її біологічним, видовим та індивідуальним особливостям, відповідно до вимог цього Закону; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм експлуатації жилого приміщення, де утримується домашня тварина (місце постійного утримання), та норм співжиття.

Власникам домашніх тварин забороняється, зокрема, жорстоко поводитись з тваринами, залишати бездоглядними або знищувати їх.

За порушення вимог Закону винні особи несуть кримінальну, адміністративну та цивільно-правову відповідальність згідно із законом (стаття 35 Закону).

Зокрема, частиною 1 статті 89 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за жорстке поводження з тваринами, завдання побоїв або вчинення інших насильницьких дій, що завдали тварині фізичного болю, страждань і не спричинили тілесних ушкоджень, каліцтва чи загибелі, залишення тварин напризволяще, у тому числі порушення правил утримання тварин.

Жорстке поводження з тваринами суперечить сформованим у суспільстві фундаментальним принципам гуманного ставлення до тварин та чинному законодавству України.

В силу приписів статті 1 Закону жорстке поводження з тваринами - це знущання над тваринами, у тому числі безпритульними, що спричинило мучення, завдало їм фізичного страждання, тілесні ушкодження, каліцтво або призвело до загибелі, нацьковування тварин одна на одну та на інших тварин, вчинене з хуліганських чи корисливих мотивів, залишення домашніх та сільськогосподарських тварин напризволяще, у тому числі порушення правил утримання тварин.

жорстке поводження з тваринами може бути вчинене і шляхом позбавлення води, корму, повітря, застосування отрути або масове їх знищення. Знущанням визнається законом і діяння, що має характер мучення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 89 Кодексу України про адміністративні правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ N 533501 від 28.04.2023, який складений та підписаний компетентною посадовою особою, в якому висвітлено місце, час та суть адміністративного правопорушення, даний протокол відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- постановою від 13 квітня 2023 року закрито кримінальне провадження № 0000025 від 09.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 299 КК України відносно ОСОБА_1 за обставинами, викладеними у протоколі;

- даними протоколу огляду місця події від 08.02.2023, відповідно до якого за обставин, викладених у протоколі було знайдено труп корови чорнорябої;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , який пояснив, що у його володінні перебуває голів рогатої худоби, доглядає за нею. Вирощує худобу для власних потреб, не для продажу. У власності худоба перебуває за рахунок примноження, яка випасається на громадських земельних ділянках. 6.02.23 робив ранковий обхід худоби та виявив труп телиці чорнорябої масті. Приміщень для утримання рогатої худоби не має. Худоба утримується цілий рік незалежно від погодних умов та температури повітря. На його думку тварина померла через собак, які можуть бродити. Телиця перебувала на відкритій ділянці без належного утримання;

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 , односелець, пояснив, що ОСОБА_1 утримує близько 25 голів рогатої худоби, але не доїть її і не доглядає, знущається над нею;

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 , староста округу с. Нараівка пояснила, що в селі проживає ОСОБА_1 , утримує велику кількість рогатої худоби на привязі на сільському пасовищі на незагородженій території. Цю худобу ОСОБА_1 цілий рік незалежно від погодних умов та температури повітря випасає на вулиці. У двір її не заганяє. З приводу неналежного утримання худоби ОСОБА_1 до сільської ради неодноразово звертались жителі села;

- даними протоколу про розтин трупа тварини, а саме, чорно рябої телиці, належної ОСОБА_1 .. За загальним описом трупне закаченіння виражене добре, пошкоджені нижні і верхні зуби, відсутній язик.

Надані суду докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , в повному обсязі розуміючи всі наслідки, діючи умисно, залишив напризволяще належну йому телицю на декілька днів без іжі, води, на відкритій ділянці пасовища, прив`язаною, при низькій температурі на вулиці, тобто не забезпечив їй таких умов утримання, які відповідають її біологічним, видовим та індивідуальним особливостям та не задовольнив її природні потреби в їжі, воді, сні, рухах, контактах із собі подібними, у природній активності та інші потреби, чим порушив зазначене вище законодавство.

Проте, на переконання суду, доводи ОСОБА_1 щодо відсутності приміщень для утримання рогатої худоби, а також неконтрольованого процесу їх розмноження не виправдовують дії ОСОБА_1 по відношенню до тварин, які ним утримуються, а навпаки свідчать про те, що він, знаючи про відсутність у нього можливості забезпечити тваринам належний догляд і харчування не вжив жодних заходів для передачі тварин до відповідних установ, тощо, а продовжував їх неналежно утримувати, залишати напризволяще, що призвело до зазначених наслідків.

За таких обставин суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 89 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто жорстке поводження з тваринами, залишення тварин напризволяще.

Визначаючи ОСОБА_1 стягнення за вчинене адміністративне правопорушення суд, керуючись вимогами статей 33-35 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , який є пенсіонером, ступінь її вини та майновий стан, відсутність обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, у зв`язку з чим, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу без конфіскації тварини з огляду на те, що вона загинула.

Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 35, 89, 247, 280, 283-285, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 89 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень, які перерахувати: отримувач коштів: отримувач коштів: ГУК в Івано-Франківській обл/ТГ Більшівці/21081100, код отримувача ( за ЄДРПОУ) 37951998, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: 0009560.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок, які перерахувати: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Київ/22030106, код отримувача (за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її прийняття.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

СуддяНаталя ОСТРОВСЬКА