ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/787/23 Головуючий в 1 інст. Кольц Д.М.
Провадження № 33/807/328/23 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 червня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі ОСОБА_1 , її захисника адвоката Мамедова Т.К., за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, яка офіційно не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 гривень з конфіскацією предметів торгівлі, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 31.01.2023 року о 09 годині 40 хвилин гр. ОСОБА_1 знаходячись в м. Запоріжжя по вул. Жуковського, 36 на території Центрального ринку в кіоску здійснювала торгівлю тютюновими виробами з рук, чим порушила вимоги п.11 ч.1 ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 року, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.3 ст.156 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що постанова районного суду є незаконною та підлягає скасуванню.

Вказує, що матеріали справи не містять доказів її винуватості. Протокол, фотознімки, рапорт, письмі пояснення, протокол огляду не доводять факт продажу тютюнових виробів.

Також вказує, що встановлені обставини судом першої інстанції є неконкретними, оскільки апелянту не зрозуміло, що вона здійснювала за інкримінованою подією.

Просить апеляційний суд постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити.

Заслухавши ОСОБА_1 , її захисника адвоката Мамедова Т.К., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістомвказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Судом першої інстанції об`єктивно з`ясовані обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення нею інкримінованого їй адміністративного правопорушення, з чим погоджується апеляційний суд.

Такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, а саме: відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №446014 (а.с.2), яким ОСОБА_1 звинувачено в тому, що вона 31.01.2023 року о 09 годині 40 хвилин гр. ОСОБА_1 знаходячись в м. Запоріжжя по вул. Жуковського, 36 на території Центрального ринку в кіоску здійснювала торгівлю тютюновими виробами з рук, чим порушила вимоги п. 11 ч.1 ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 року, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.3 ст.156 КУпАП; рапортом (а.с.3), яким встановлено, що на радіо ринку жінка займається продажем безакцизних цигарок; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.5-6), якими встановлено, що на ринку «Анголенко» в кіоску невідома жінка на ім`я « ОСОБА_4 » здійснює продаж цигарок без акцизних марок; протоколом огляду від 31.01.2023 (а.с.7), яким встановлено, що за місцем події вилучено цигарки без акцизних марок. Під час події ОСОБА_1 не має зауважень; фотосвітлинами з місця події (а.с.8-9), якими вбачається, що ОСОБА_1 під час події перебуває у кіоску, за якого здійснювався продаж цигарок без акцизних марок.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Твердження ОСОБА_1 про те, що вона не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, оскільки не являється суб`єктом підприємницької діяльності, суд апеляційної інстанції вважає хибними.

Так, суб`єкт адміністративного правопорушення - це фізична осудна особа, яка досягла на момент вчинення проступку віку, з якого настає адміністративна відповідальність.

Суб`єктами правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП можуть бути працівники торгівлі, громадського харчування, громадяни, які займаються підприємницькою діяльністю в цих галузях.

Разом з тим, зміст ч. 3 ст. 156 КУпАП не містить відомостей, які вказують на спеціального суб`єкта відповідальності, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не впливають на висновки суду.

Диспозиція ч. 3 ст. 156 КУпАП передбачає, що адміністративна відповідальність настає торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Стаття 156 КУпАП є бланкетною нормою і при кваліфікації дій правопорушника за цією статтею необхідно керуватися спеціальними Законами.

Приписами ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відповідно до ст. 15-3 зазначеного закону встановлюється обмеження щодо продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння.

Забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння: 1) особами, які не досягли 18 років; 2) особам, які не досягли 18 років; 3) у приміщеннях та на території закладів освіти, закладів охорони здоров`я (крім ресторанів, розташованих на території санаторіїв); 4) у приміщеннях спеціалізованих торговельних організацій, що здійснюють торгівлю товарами дитячого асортименту або спортивними товарами, а також у відповідних відділах (секціях) універсальних торговельних організацій; 5) у закритих спортивних спорудах (крім пива у пластиковій тарі); 6) у місцях проведення спортивних змагань за участю дітей; 7) з торгових автоматів; 8) на полицях самообслуговування (крім тютюнових виробів у блоках та алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, пива); 9) поштучно (для тютюнових виробів, крім сигар); 10) у споживчих упаковках, що містять менш як 20 сигарет; 11) з рук; 12) у невизначених для цього місцях торгівлі.

Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 перебуваючи в кіоску невстановленому для цього місця торгівлі здійснювала продаж тютюнових виробів, чим порушила ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»,.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи взагалі відсутні докази, які б підтвердили, що у день події вона дійсно здійснювала продаж цигарок без марок акцизного збору, апеляційним судом не приймаються до уваги і такі відхиляються.

Крім того, з письмових пояснень свідків вбачається, що жінка на ім`я ОСОБА_4 в кіоску здійснювала продаж тютюнових виробів з рук. В кіоску за вказаним часом перебувала лише ОСОБА_1 .

Посилання ОСОБА_1 , що вона не продавала, а лише здійснювала прибирання території навколо кіоску є безпідставним та способом захисту від висунутого обвинувачення, оскільки сама ОСОБА_1 не змогла пояснити, кому належать речі, які знаходилися в кіоску під час огляду, хто сплачував їй кошти за прибирання, і чому вона знаходилась всередині кіоску.

Навпаки фотосвітлинами та показами свідків можливо дійти лише до одного висновку, що саме ОСОБА_1 здійснювала продаж тютюнових вироків з рук в кіоску.

Посилання захисника на те, що матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 збувала тютюнові вироби за грошові кошти є непереконливим, адже відповідно до матеріалів справи можливо встановити, що кіоск пристосований для здійснення продажу, фотосвітлинами та протоколом огляду встановлено наявність великої кількості тютюнових виробів, які розфасовані для збуту.

Крім того, вищевказані доводи захисника в судовому засіданні суду апеляційної інстанції спростовується також поясненнями свідків, які вказали, що жінка ОСОБА_4 здійснювала збут тютюнових виробів.

Щодо допиту свідків події, апеляційний суд повідомляє, що вижив всіх заходів для їх допиту в судовому засіданні, однак здійснити забезпечення явки свідків є неможливим, оскільки за місцем свого мешкання свідки не перебувають.

Суд вважає, що через не допит свідків події в суді їх письмові пояснення під час події не можуть бути визнанні автоматично недопустимими доказами, оскільки їх пояснення повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи та КУпАП не забороняє використовувати такі пояснення, як докази навіть за відсутності можливості безпосереднього допиту під час судового засідання.

Апеляційна скарга не містять жодних посилань на спростування обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення було складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені у них відомості відповідають фактичним обставинам справи. Істотних недоліків, які б тягли за собою визнання протоколу недопустимим доказом, матеріали справи не містять.

Таким чином, доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про недопустимість доказів, на які посилається суд в постанові, задоволенню не підлягають, оскільки всі докази у справі зібрані в порядку визначеному законом, та не викликають сумнівів в їх достовірності і судом надано їм належну й обґрунтовану правову оцінку.

Таким чином, докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

При оцінці зібраних по справі доказів, з урахуванням вище наведеного, апеляційний суд уважає, що вимоги КУпАП та інші нормативно-правові акти, при збиранні та фіксуванні таких, порушені не були.

Зазначений висновок суду також відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, при розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку та вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 156 КУпАП, а тому доводи наведені в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими і такі відхиляються.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а оскаржувану постанов слід залишити без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 331/787/23