Справа № 513/7/23
Провадження № 3/513/246/23
Саратський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2023 року Саратський районний суд Одеської області в складі: головуючої судді Рязанової К.Ю., за участю секретаря судового засідання Фабрикатор Н.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Ковпак О.В.. розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 видане 10 вересня 2021 року,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

25 серпня 2022 року о 20 годині 35 хвилин, в Одеській області Білгород-Дністровському районі в с.Плахтіївка по вул. Молодіжна, ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 21013, державний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та в медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав. У судових засіданнях 27 лютого 2023 року та 06 березня 2023 року, ОСОБА_1 відмовився від дачі пояснень, аргументуючи це тим, що він буде надавати пояснення лише після допиту свідків у справі. У судовому засіданні 06 квітня 2023 року ОСОБА_1 пояснив, що 25 серпня 2022 року о 20:30 годині, він знаходився на вулиці оскільки його машина стояла у дворі, в цей час проїхала інша машина, а до нього підбіг поліцейський, який почав витягувати його з машини, він відпустив тормоз та машина покотилась у двір. Потім підбігли працівники поліції, заламали руки, жінка їх відтягла, та він попросив їх вийти із двору. Посвідчення йому ніхто не надавав, вони лише сфотографували номер машини на телефон і поїхали, а він пішов додому, і через декілька місяців прийшла повістка. В лікарню він не звертався, дії працівників поліції не оскаржував, габарити були включені, оскільки мав намір спустити машину.

Захисник Ковпак О.В. у судовому засіданні клопотав про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог законодавства, не може вважатися допустимим доказом і бути покладеним в основу доведеності вини особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Вважає, що працівниками поліції порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських припаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки не дотримано процедури оформлення його результатів, що вказує на недопустимість доказів, зібраних в даному провадженні, просив провадження у справі закрити за відсутності складу та події правопорушення.

У судовому засіданні 23 березня 2023 року свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що ОСОБА_1 являється її цивільним чоловіком. 25 серпня 2022 року вони з чоловіком сиділи на вулиці в машині. Чоловік був п`яний, вона також, так як приблизно о шостій, сьомій вечора разом вживали вдома спиртні напої. Вона вмовляла чоловіка нікуди не їхати. Забрала ключі від машини і пішла відкривати ворота у двір. Відкривши ворота, машина накатом з`їхала у двір, чоловік знаходився в машині, сидів на водійському сидінні, він і гальмував машину. В цей час у двір заїхала поліцейська машина. З машини вийшли працівники поліції, витягли її чоловіка з машини, заламали йому руки, почали штовхати. Вона в свою чергу почала кричати і стверджувати, що вони зайшли на приватну власність. Також працівники поліції запитували документи, пропонували чоловіку проїхати до лікарні, щоб перевірити чи не зламана в нього рука. Нащо чоловік відмовився . Чи пропонували працівники поліції продути чоловіку в прилад Драгер, не пам`ятає. В той день, чоловік до лікарні не звертався і нікуди не їздив. В дворі при них, працівники поліції ніякого протоколу не складали, і чоловік нічого не підписував. Коли службовий автомобіль під`їхав до двору, ніякі проблискові маячки включені не були.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що був зупинений громадянин ОСОБА_1 , який після того як працівники поліції представились та почали задавати питання, проігнорував їх, заїхав у двір та почав висловлюватись нецензурною лайкою, перебував у сильному стані алкогольного сп`яніння, після чого був складений протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Фізична сила та спецзасоби до громадянина ОСОБА_1 не застосовувались.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд дійшов до таких висновків.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, відповідно до пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до пункту 2.9. ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, зокрема, ці дані встановлюються, у т.ч. протоколом про адміністративне правопорушення, свідків, засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів цієї справи, особа, що притягається до адміністративної відповідальності будучи водієм, у вказаній дорожній обстановці, вимог наведених Правил не дотримався, так як його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 того ж Кодексу, належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу, в тому числі й відео записом з місця події, на якому зафіксована відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, а також відмова від проходження огляду в медичному закладі.

При відтворенні відеозапису встановлено та вбачається, що автомобіль під`їжджає до двору, жінка виходить з автомобіля, йде у двір, в цей час водій перебуває на водійському сидінні. Відкриваються ворота, і автомобіль заїжджає у двір. На відео також видно, що коли працівники поліції підійшли до автомобіля і почали розмову з водієм, то автомобіль знаходився за двором, двигун автомобіля працював, стопи автомобіля горіли. Також на відеозаписі міститься пропозиція працівників поліції ОСОБА_1 продути в прилад Драгер, на що останній відмовився (20:44), в подальшому запропоновано неодноразово їхати до лікарні, однак дії ОСОБА_1 свідчать про відмову, таку поведінку суд оцінює як ухилення від проходження медичного огляду, поведінка особи, була такою, яка не викликала сумніву щодо її дійсності.

Крім того, суд звертає увагу, що норми ПДР встановлюють обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього - ПДР не містять.

Стосовно безперервності відеозапису поліцейськими, то суд вважає, що порушення принципу безперервності відеозапису не впливає на належність і допустимість відеозапису як доказу в цілому, оскільки сторона захисту не надала інших допустимих доказів, які б спростовували перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`янінням під час керування, оскільки як зазначив сам ОСОБА_1 він в той день вживав алкогольні напої о 17:00 18:00 годині, і вирішив після заїхати у двір, тому саме посилання на безперервність відеозапису є занадто формальним підходом і суперечить суті права на справедливий судовий розгляд, оскільки додані відеозаписи дозволяють встановити обставини справи, що є основною їх функцією. Отже, виходячи з вищевикладеного, суд визнає відеозапис, який приєднано до матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_1 достовірним, оскільки він узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення з урахуванням всіх обставин справи, та допустимим, оскільки він отриманий в законний спосіб, належним, оскільки він стосуються подій, що сталися 25 серпня 2022 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

Посилання представника на те, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, суд оцінює критично, оскільки сам факт незастосування працівниками поліції заходів забезпечення провадження в ході оформлення матеріалів справи про адміністративні правопорушення, у зв`язку з вчиненням правопорушення не спростовує факту його вчинення.

Відсутність у матеріалах справи направлення на проведення огляду не є підставою для визнання незаконними дій поліцейських, пов`язаних із виявленням та фіксуванням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Як зазначалось вище, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. За умови відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що було зафіксовано поліцейським за допомогою нагрудної відеокамери, поліцейські позбавлялися обов`язку видавати відповідне направлення. Аналіз положень пунктів 6 та 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого або сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 дає підстави стверджувати те, що направлення на проведення огляду видається водію, який виявив згоду на проведення такого огляду.

Суд також критично оцінює покази свідка ОСОБА_2 , яка є цивільною дружиною ОСОБА_1 , оскільки покази свідка є суперечливими та спростовуються відеозаписом дослідженим судом.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі О`Голлоран та Франціс проти Сполученого королівства від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завадити серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілем та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, враховуючи вище викладене, суд, у відповідності до положень ст. 251 та ст. 252 КУпАП, вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд відповідно до ст.33 КУпАП враховує характер адміністративного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий та сімейний стан. Судом не встановлено обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника.

На підставі наведеного, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_1 виду адміністративного стягнення суд, враховує вимоги ст. 23 КУпАП, які передбачають, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, враховуючи характер вчиненого правопорушення, наявні дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, відсутність обставини, що пом`якшують відповідальність, та те, що санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено єдине адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортним засобом.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП.

Керуючись ст.ст.130, 24, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя К. Ю. Рязанова