Справа № 454/1529/23 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 33/811/847/23 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Педи Василя Степановича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 08 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору.

Згідно з постановою, водій ОСОБА_1 , 01.04.2023р. о 00.44 год. в с.Волиця по вул.Шевченка, Червоноградського району, Львівської області, в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, керував мотоциклом марки «Ліфан», р.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження освідування для встановлення стану сп`яніння водій відмовився.

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Сокальського районного суду Львівської області від 08 травня 2023 року, скасувати вказану постанову та закрити адміністративне провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та скасувати стягнення з нього судового збору.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що не погоджується з оскаржуваною постановою і вважає її незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що 01.04.2023 апелянт разом із своїми товаришами, односельчанами разом проводили дозвілля, в с.Комарів він приїхав мотоциклом марки «Ліфан». Близько 00.30 год до них під`їхав автомобіль поліції, та працівниками поліції зробили зауваження щодо порушення комендантської години. Працівники поліції вимагали у апелянта проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак він відмовився, оскільки не здійснював керування мотоциклом, тобто не їхав ним, мотоцикл стояв на підніжці, двигун увімкненим не був.

Вказує, що в квітні 2023 він отримав повістку у суд, та тоді йому стало зрозуміло, що 01.04.2023 в с.Комарів, працівником поліції все ж було складено протокол без участі апелянта, оскільки такий в його присутності не складався, що можуть підвередити його товариші.

Звертає увагу, що 08.05.2023 прибув до суду та написав клопотання про перенесення розгляду справи для того, щоб скористатися правовою допомогою та в повній мірі захистити свої інтереси у даній справі. Згодом, 29.05.2023 на його адресу через Укрпошту надійшов лист з постановою Сокальського районного суд від 08.05.2023 про притягнення апелянта до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. В даній постанові зазначено про те, що в судове засідання він не прибув та не повідомив суд про причину своєї неявки, що не відповідає дійсності.

Наголошує, що жодних відомостей у протоколі про те, що апелянт нібито визнає свою вину, на що посилається суд в оскаржуваній постанові, немає.

Звертає увагу, що в присутності апелянта жодного акту про огляд не складався і направлення не видавалось. Також, у рапорті працівника поліції та й в самому протоколі внесено неправдиві відомості, а саме зазначено, що подія відбувалась в с.Волиця Червоноградського району, хоча насправді все відбувалось в с.Комарів Червоноградського району. Наголошує, що не заперечує того, що відмовлявся від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак суд не дослідив всі наявні в справі матеріали зокрема і сам відеозапис на який покликається, неправильно зробив оцінку таким доказам та прийняв неправомірне рішення.

Вважає, що працівниками поліції не надано жодного доказу того, що мотоцикл, який був припаркований на узбіччі рухався та був зупинений працівниками поліції, а відтак, протокол складено працівником поліції упереджено з грубим порушенням чинного законодавства і такий не може бути допустимим доказом в даній справі.

В обгрунтування пропуску строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 покликається на те, що такий пропущено з об`єктивних причин, зокрема, у зв`язку із тим, що судове засідання відбулось без його участі і він не знав про винесення оскаржуваної постанови.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Педу В.С. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

З огляду на те, що розгляд справи було проведено у відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та такий підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №475447 від 01.04.2023 (а.с.1); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно (а.с.3); направленням водія на огляд з метою встановлення стану сп`яніння та актом огляду від 01.04.2023р., згідно яких водій від проходження освідування відмовився (а.с.4); рапортом поліцейського на ім`я начальника відділення поліції, відповідно якого він доповів щодо зупинки водія ОСОБА_1 який перебував в стані алкогольного сп`яніння та відносно якого складено протокол за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.5); відеозаписом, що долучений до матеріалів справи згідно якого встановлено факт відмови водія від проходження освідування (а.с.8).

Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.

Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З протоколу серії ААД № 475447 від 01 квітня 2023 року (а.с.1) вбачається, що такою ознакою у ОСОБА_1 були: запах алкоголю із порожнини рота.

З огляду на наведені ознаки, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, наслідком чого стала вимога поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

Наявним у матеріалах справи відеозаписом з камер спостереження патрульних підтверджується, що працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, однак останній від проходження такого огляду відмовився. Після чого поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , який отримав посвідчення водія та знає Правила дорожнього руху, порушив вимоги п.2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому покликання апелянта на відсутність доказів керування ОСОБА_1 мотоциклом марки «Ліфан», р.н.з. НОМЕР_1 спростовуються рапортом поліцейського СРПП ВП №2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області ст. сержанта поліції Єрьоменко В. (а.с.5) з якого слідує, що під час несення служби в добовому наряді з 08.00 год. 31.03.2023 по 08.00 год. 01.04.2023 спільно із поліцейським СРПП ВП №2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області сержантом поліції Галів О.П., ними 01.04.2023 близько 00:44 год. в с.Волиця по вул. Т.Шевченка було зупинено мотоцикл «Ліфан», р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 за порушення комендантської години. В ході спілкування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. В подальшому на місці зупинки водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на визначення стану алкогольного сп`яніння на приладі «Drager 6820» від якого останній відмовився та проїхати в найближчий медичний заклад на додаткове освідування не бажав. В подальшому на ОСОБА_1 складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки з працівниками поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 раніше не був знайомий, підстав в останніх його оговорювати не було, відтак його твердження про те, що протокол складено працівником поліції упереджено розцінюються судом як спосіб уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Так, матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції, в тому числі і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Будь-яких підстав для обмови працівниками поліції ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції не встановлено, останній не оскаржував у встановленому законом порядку дії працівників поліції та на неправомірні дії таких до правоохоронних органів не звертався.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, апеляційний суд погоджується з висновком судді суду першої інстанції про доведеність факту керування ОСОБА_1 мотоциклом марки «Ліфан», р.н.з. НОМЕР_1 .

Ураховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги про те, що суддею першої інстанції не з`ясовано всі фактичні обставини справи, не досліджено та не надано належної оцінки доказам, є безпідставними.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, зі сторони працівників поліції, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, за ч.1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді місцевого суду - без змін.

Крім того, апеляційний суд вважає за доцільне виключити покликання в мотивувальній частині оскаржуваної постанови на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 свою вину визнав.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Сокальського районного суду Львівської області від 08 травня 2023 року.

Постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 08 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Урдюк Т.М.