ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2023 року м.Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 21 лютого 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , непрацюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованиї мінімумів до ходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп., -

в с т а н о в и в:

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 28.11.2022 о 02:35 год. в м.Черкаси, на перехресті вул.Онопрієнка - вул. Вишнева, керував автомобілем Тоуоtа Avensis д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Від керування автомобілем відсторонений шляхом передачі тверезому водієві.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, вважаючи її незаконною прийнятою з порушенням норм матеріального і процесуального права ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 21.02.2023, а провадження у справі закрити.

Апеляційні вимоги мотивував тим, що він не був учасником дорожнього руху, так як на момент коли машина патрульної поліції підїхала до його автомобіля, його машина Тоуоtа Avensis д.н.з. НОМЕР_2 не перебувала в русі і він не був за кермом, він відходив на незначний час.

Також зауважив, що він не був повідомлений працівниками поліції про фіксування їх спілкування за допомогою відео камери. Вважаючи дії працівників поліції незаконними він був змушений викликати працівників поліції, однак, останні до нього не приїхали, і він покинув на автомобілі місце своєї зупинки.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння до медичного закладу, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Таким чином, на думку ОСОБА_1 він був позбавлений можливості у встановленому порядку пройти відповідний огляд.

Також апелянт зазначає, що матеріали не містять доказів відсторонення водія від керування та передбачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів, більш того, у водія було вилучене водійське посвідчення та натомість видане тимчасове посвідчення на право керування транспортним засобом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 повідомлялися про день час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За наведених обставин вважаю за можливе розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Відповідно до ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вважаю, що вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримано у повному обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин наведених у постанові, підтверджується зібраними по справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події.

Так, відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 229100 від 28.11.2022; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; рапортом інспектора поліції; довідкою облікових даних; відеозаписом з бодікамери.

Таким чином, суддя апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції належно встановлені обставини, які дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Будь-які докази відсутності вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і правопорушником суду апеляційної інстанції не надані.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що винесена постанова є необгрунтованою та постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, то вони не заслуговують на увагу, оскільки в суді апеляційної інстанції не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. №1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 (зі змінами) (далі Порядок), відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Так, згідно п.7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ст.130 КУпАП.

Відповідно пртоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №229100 від 28.11.2022 ОСОБА_1 , 28.11.2022 о 02:35 год. в м.Черкаси, на перехресті вул.Онопрієнка - вул.Вишнева, керував автомобілем Тоуоtа Avensis д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Підписувати протокол про адміністративне правопорушення та надавати письмові пояснення правопорушник ОСОБА_1 відмовився. При цьому матеріали справи не містять будь яких відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції у встановленому законом порядку.

Судом апеляційної інстанції, був переглянутий диск з відеозаписом події від 28.11.2022 за участю ОСОБА_1 з якого вбачається, що 28.11.2023 о 02 год. 35 хв. в м.Черкаси 19.11.2022 о 23 год. 45 хв. працівниками патрульної поліції був зупинений в м.Черкаси, на перехресті вул.Онопрієнка - вул. Вишнева, автомобіль Тоуоtа Avensis д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 .

При спілкуванні з ОСОБА_1 працівниками поліції було встановлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови.

Водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме, як за допомогою газоаналізатора Драгер, так і в КЗ ЧОНД, на що останній відмовився.

Більше того, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 усвідомивши протиправність своїх дій, уникав відповіді на неодноразові звернення працвників поліції до нього з пропозицією пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, при цьому ОСОБА_1 пропонував працівникам поліції надати йому можливість залишити місце зупинки.

Що стосується доводів апелянта про те, що він не керував автомобілем, а тому не може бути учасником дорожнього руху, то вони спростовуються поясненнями останнього, в яких він визнавав керування ним автомобілем. Зі змісту переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 також мався зазначити у своєму письмовому поясненні про те що він рухався на автомобілі, був за кермом, і був зупинений працівниками, і він такі пияснення писав перебуваючи на задньому сидінні патрульного автомобіля поліції.

Проте, усвідомивши, що пояснення такого змісту можуть підтвердити його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, він свої письмові пояснення викладені на аркуші паперу відмовився віддавати працівникам поліції та вийшовши з службового автомобіля забрав їх з собою.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що йому працівниками поліції не було повідомлено що ведеться відеофіксація, не заслуговують на увагу, так як з відео вбачається, що ОСОБА_1 було повідомлолено обставини його зупинки, підстави для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, розяснено порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння, та те, що подія фіксується з використанням спеціальних технічних засобів, зокрема, за допомогою нагрудної бодікамери 475378. Про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився з використавнням спеціальних технічних засобів, зокрема, бодікамери 475378, працівниками було складено акт (а.с.3).

Апеляційний суд зазначає, що долучений до матеріалів справи відеозапис свідчить про дотримання працівниками поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року під час проведення її огляду та вимог ст.266 КУпАП.

Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. Відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта про те, що до матеріалів справи не долучено направлення його на огляду до медичного закладу для освідування на стан алкогольного сп`яніння, то апеляційний суд їх відхиляє, оскільки ОСОБА_1 взагалі відмовився проходити такий огляд у встановленому законом порядку, як за допомогою приладу «Драгер» так і в медичному закладі.

Доводи апелянта про те, що він не був відсторонений від керування транспортним засобом, не спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королвства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Відтак, доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, та спростовуються, як переглянутим в судовому засіданні вищевказаним диском з відеозаписом події від 28.11.2022 за участі ОСОБА_1 , так і іншими матеріалами справи.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання ОСОБА_1 своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

З урахуванням всіх обставин справи, в тому числі і тих, на які посилається апелянт ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, підстав для скасування постанови судді місцевого суду і закриття провадження по справі щодо правопорушника за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, немає.

Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст.33, 34, 35 КУпАП з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника є розмірним до вчиненого і справедливим.

Враховуючи обставини справи, вважаю, що постанова судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 21.02.2023 відносно ОСОБА_1 є законною та обгрунтованою, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апекляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 21 лютого 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В Биба