ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/620/23Головуючий у 1-й інстанції Коротич І.А.
Провадження № 33/817/197/23 Доповідач - Лекан І.Є.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю ОСОБА_1 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И ЛА:

Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено йому стягнення у виді сплати штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір в розмірі 536 гривень 80 копійок.

Згідно з постановою суду, 20 лютого 2023 року о 08 годині 28 хвилин в місті Кременець по вулиці Лубенська Кременецького району Тернопільської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВА321061» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Медобстеження проводилося на місці зупинки з використанням спеціального технічного приладу газоаналізатора Алкотест Драгер 6810, проба позитивна - 1.08 проміле, з показником водій погодився, від додаткового огляду в закладі охорони здоров`я відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 березня 2023 року скасувати та винести нову постанову, якою провадження щодо нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Посилається на те, що медобстеження працівники поліції йому не проводили, а вказані в постанові пояснення про визнання ним вини, не відповідають дійсності, оскільки вину він не визнавав і не визнає.

Наголошує на тому, що згідно матеріалів відеозапису, долученого до матеріалів справи, у вказаний час він спілкувався із поліцейськими, а транспортний засіб перебував у нерухомому стані.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки розбіжностям у часі правопорушення, хоча він про це наголошував у судовому засіданні.

Вважає, що у матеріалах справи відсутні належні докази, які стали підставою для зупинки його транспортного засобу та, в подальшому, відповідно до пункту 2.5 ПДР України, проведення в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, як цього вимагає ст. 266 КУпАП.

Апелянт заперечує факт порушення ним ПДР України та вказує, що відеозаписом не зафіксовано порушень чи зупинки транспортного засобу поліцейськими.

Стверджує, що алкогольних напоїв він не вживав, тому на пропозицію поліцейських погодився пройти огляд за допомогою технічного приладу газоаналізатора Алкотест Драгер 6810.

Наголошує на тому, що суд першої інстанції, не надавши належної оцінки відеодоказу, на якому відсутня його згода із результатом приладу.

Вважає, що Алкотест Драгер 6810 показав хибний результат, тому огляд на стан алкогольного сп`яніння не може вважатися належним доказом в розумінні ст. 251 КУпАП.

Посилається на те, що відеозаписом не зафіксовано оформлення поліцейським відповідного направлення, тому встановити коли саме воно було складене неможливо.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні достатні, об`єктивні та беззаперечні докази того факту, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта, який підтримав подану апеляційну скаргу просить її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, суд вірно послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №180199 від 20.02.2023 року, складеного інспектором СРПП ВП Кременецького РВП лейтенантом поліції Пасічним М.В., відповідно до якого зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 20 лютого 2023 року о 08 годині 28 хвилин в місті Кременець по вулиці Лубенська Кременецького району Тернопільської області автомобілем «ВА321061» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Медобстеження проводилося на місці зупинки з використанням спеціального технічного приладу газоаналізатора Алкотест Драгер 6810, проба позитивна - 1.08 проміле, з показником водій погодився, від додаткового огляду в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.9 а ПДР України.

Протокол сумніву не викликає, оскільки складений уповноваженою особою, відповідно до вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.

Відповідно до результату тесту, проведеного за допомогою застосування приладу газоаналізатора «Драгер 6810», рівень алкоголю в крові водія становив 1.08 % проміле.

Як стверджує відеозапис, одразу після зупинки транспортного засобу поліцейські повідомили ОСОБА_1 , що він в порушення: п. 19.1 (а) ПДР керував автомобілем «ВА321061» д.н.з. НОМЕР_1 та в умовах недостатньої видимості не увімкнув ближнє світло фар, в зв`язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП з накладенням штрафу.

З відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 , у зв`язку з наявними ознаками алкогольного сп`яніння, працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням газоаналізатора Драгер чи в медичному закладі. Останній, на неодноразові запитання чи буде проходити такий огляд, надав відповідь, що він такий огляд буде проходити на місці зупинки.

Надалі, працівником поліції ОСОБА_1 було запропоновано проїхати у найближчий медичний заклад та водій відмовився.

В матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.02.2023 року, відповідно до якого за результатом огляду о 08 год 30 хв у водія працівниками поліції виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота.

Окрім цього, у матеріалах справи наявна розписка від 20.02.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_2 зобов`язується доставити автомобіль марки «ВА321061» д.н.з. НОМЕР_1 до місця проживання ОСОБА_1 та не передавати йому право керування до повного витверезіння.

Відповідно до пункту 2.9.а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Посилання апелянта на невідповідність висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові, фактичним обставинам справи, а також на порушення судом норм процесуального та матеріального права є необґрунтованими, оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.

Пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції зроблена згідно до вимог ч.2 ст. 266 КУпАП, відповідно до якої під час проведення огляду на стан сп`яніння осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта, що медобстеження працівники поліції йому не проводили, оскільки останній пройшов огляд на місці зупинки та від пропозиції проїхати у найближчий медичний заклад відмовився.

Необґрунтованими є доводи апелянта про те, що він не керував автомобілем, оскільки відповідно до відеозапису, під час спілкування з поліцейським ОСОБА_1 вказав, що керував транспортним засобом.

Не заслуговує на увагу твердження апелянта про те, що згідно матеріалів наявні розбіжності у часі вчинення правопорушення, оскільки судом апеляційної інстанції такого не встановлено.

Необґрунтованими є доводи апелянта про відсутність його згоди із результатом приладу, оскільки відповідно до відеозапису останній погодився з результатами огляду, дав чітку відповідь та відмовився проїхати до найближчого медичного закладу.

Безпідставними є доводи апелянта про те, що Алкотест Драгер 6810, показав хибний результат, оскільки відповідно до технічних характеристик даного газоаналізатора, похибка останнього не може становити більше 0,4 % проміле.

Щодо посилання апелянта на те, що оформлення направлення на його огляд в медзакладі від 20.02.2023 року не зафіксовано відеозаписом, то це не впливає на відповідальність останнього, враховуючи його відмову від такого огляду.

Не заслуговує на увагу твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження наведеного апелянтом припущення.

Будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.

Щодо твердження про неналежність доказів, долучених до матеріалів справи, на що у своїй скарзі посилається апелянт, то такі доводи є безпідставними, оскільки відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, протоколом про адміністративне правопорушення, на підставі показань технічних приладів, що мають функції відеозапису чи кінозйомки, іншими документами.

За таких обставин, суд повно та всебічно, відповідно до вимог ст.251 КУпАП дослідив докази у справі та відповідно до ст.252 КУпАП дав їм належну правову оцінку.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП України, з врахуванням його особи, ступеня та характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції статті правопорушення, тому підстав для скасування постанови суду та закриття справи немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 березня 2023 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя