Справа № 177/611/23
Провадження № 3/177/500/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 квітня 2023 року

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М. В. розглянувши матеріали, які надійшли від Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення

не працюючого,

який проживає за адресою: АДРЕСА_1

паспорт громадянина України НОМЕР_1

за ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

17.03.2023 о 20:50 год, ОСОБА_1 , на 103 км +970 м траси Н23, на території Лозуватської територіальної громади Криворізького району Дніпропетровської області, керував транспортним засобом BMW X6 з державним номерним знаком НОМЕР_2 , без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керування даним транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи на 18.04.2023 о 14:00 год, в судове засідання не з`явився, участь законного представника не забезпечив, хоча відповідний обов`язок роз`яснено судом у листі від 07.04.2023. Від представника ОСОБА_2 , з яким ОСОБА_1 уклав договір про надання юридичних послуг від 17.04.2023, реалізуючи право на захист, надійшло клопотання закриття провадження по справі на підставі ст. 22 КУпАП, а саме за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись відносно нього усним зауваженням. В обґрунтування клопотання вказував про те, що вчинене діяння не є суспільно шкідливим, не завдало значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб. Вказав, що діяння вчинене ОСОБА_1 містить всі юридичні і суб`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП, ОСОБА_1 визнає свою вину у вчиненому, але його дії не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, шкода фактично не заподіяна. Захисник вказав про визнання ОСОБА_1 своєї вини, оскільки він дійсно керував транспортним засобом не маючи права керування таким, в подальшому зобов`язується не вчиняти подібного, раніше до відповідальності не притягувався, просив врахувати здійснення ним виплат по боргам за аліментами та відсутність тяжких наслідків вчиненого.

Розглянувши вказане клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимогами ст. 280 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.1.а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч.2 ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Суб`єктом вказаного правопорушення, з урахуванням положень ст. 12 КУпАП є особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку. На момент події інкримінованого правопорушення ОСОБА_1 був суб`єктом даного правопорушення, оскільки досяг повних 17 років.

Окрім повного визнання своєї вини ОСОБА_1 (яким реалізовано право на професійну правову допомогу), що викладено у його письмових поясненнях, підписаних ОСОБА_1 та надісланих суду його захисником Морозовим В.Ю., його вина у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП підтверджується наступними доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 17.03.2023 серії ААД № 038363 відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, складеним уповноваженою особою, в якому викладені обставини вчиненого правопорушення, міститься підпис ОСОБА_1 про обізнаність зі змістом протоколу. Протокол містить відмітку про роз`яснень прав ОСОБА_1 , в тому числі положень ст. 63 Конституції України, а також його письмові пояснення про те, що порушення вчиненого за сімейними обставинами.

- рапортом працівника поліції, в якому викладено обставини виявлення порушення, зокрема зупинки транспортного засобу під керуванням неповнолітнього ОСОБА_1 , який не мав водійського посвідчення відповідної категорії. Останній був ознайомлений з процесуальними правами, після чого складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом.

- довідкою з відділення адміністративної практики, згідно якої ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував.

Відповідно до ст. 13 КУпАП, у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених, в тому числі ст. 126 КУпАП, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке полягає у керуванні транспортним засобом особою, яка відповідного права керування не отримувала, при цьому транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, беручи до уваги дані про особу ОСОБА_1 , який в силу досягнення 17 річного віку усвідомлював протиправність своєї поведінки та можливі негативні наслідки не лише для нього, а й для оточуючих, що зумовлено керуванням ним джерелом підвищеної небезпеки не отримавши права на керування транспортним засобом, а тому суд приходить до висновку, що в даному випадку ОСОБА_1 підлягає відповідальності на загальних підставах.

Крім цього, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання сторони захисту про закриття даного провадження на підставі ст. 22 КУпАП.

Так, відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Разом з тим, згідно примітки до вказаної статті, положення ст. 22 КУпАП не застосовуються в тому числі до правопорушень, передбачених частиною другою статті 126 КУпАП.

Отже, застосування положень ст. 22 КУпАП в даному випадку заборонено чинним законодавством.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого адміністративного правопорушення, його суспільну небезпечність, зокрема небезпечність не лише для ОСОБА_1 , а й для оточуючих.

Оцінюючи все вищевикладене, суд вважає за необхідне піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 22, 27, 40-1, 126 ч. 2, 283, 284, 289 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накласти на нього стягнення за цим законом у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 305 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП (не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу), постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя М.В. Березюк