ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/755/22 Суддя суду 1 інстанції: Шаренко С.Л.
Провадження № 33/818/372/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Савенко М.Є., за участю ОСОБА_1 , розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2022, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , 1973 року народження,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 163-1 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 85 грн.

Стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 496,20 грн.

Як зазначено в постанові суду першої інстанції, 03.12.2021 при проведенні планової виїзної перевірки П «Ніка» ТІ «Шанс», директором якого є ОСОБА_1 , встановлено порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку, чим порушено: 1) п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п.п. 142.2.1, п.п. 142.2.5 п. 142.2 ст. 142, п.п. 142.1 ст. 142, п.п. 134.1.1, п. 134.1 ст. 134; 2) п.п. 44.1 ст. 44, п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п.198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198; 3) п. 269.1 ст. 269, п. 270.1 ст. 270, п. 271.1 ст. 271, п.п. 282.1.2 п. 282.1 ст. 282, п. 46.1 ст. 46, п. 286.2, п. 286.4 ст. 286; 4) п.п. 242.1.1 п. 242.1 ст. 242, п. 249.3 ст. 249, п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п.п. 250.1, п.п. 250.2 ст. 250 Податкового кодексу України, що призвело до: 1) заниження податку на прибуток у розмірі 771073 грн, а саме: за період з 01.07.2017 31.12.17 у сумі 53015 грн, за період 2018 року у сумі 143662 грн, за 2019 рік у сумі 117506 грн, за 2020 рік у сумі 283772 грн, за період 9 місяців 2021 року у сумі 173118 грн; 2) занижено суми податку на додану вартість, що сплачується до державного бюджету (ряд 18) на загальну суму 30051,31 грн за лютий 2018 у сумі 647,98 грн, за листопад 2019 року у сумі 3383,33 грн, грудень 209 року 25555 грн, за січень 2021 року у сумі 645 грн; 3) заниження земельного податку на загальну суму 2963,26 грн в тому числі за 2017 рік у сумі 2963,26 грн, ненадання декларації сплати на землю за 2017 рік по строку надання 20.09.2017; 4) занижено екологічний податок на загальну суму 688,91 грн, за ІІІ квартал 2017 року на суму 52,90 грн, за VI квартал 2017 року на суму 52,90 грн, за І квартал 2018 року на суму 58,82 грн, за ІІ квартал 2018 року на суму 58,82 грн, за ІІІ квартал 2018 року на суму 58,82 грн, за VI квартал 2018 року на суму 58,82 грн, за І квартал 2019 року на суму 58,31 грн, за ІІ квартал 2019 року на суму 58,31 грн, за ІІІ квартал 2019 року на суму 58,31 грн, за VI квартал 2019 року на суму 58,31 грн, за І квартал 2020 року на суму 58,31 грн, за ІІ квартал 2020 року на суму 58,31 грн, за ІІІ квартал 2020 року на суму 11,56 грн, за VI квартал 2020 року на суму 11,06 грн, за І квартал 2021 року на суму 8,05 грн, за ІІ квартал 2021 року на суму 8,05 грн, за ІІІ квартал 2021 року на суму 8,05 грн.

Не погодившись з постановою районного суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що постанова є незаконною та необґрунтованою у зв`язку з відсутністю належних доказів, які б підвереджували склад адміністративного правопорушення.

Разом з тим, ОСОБА_1 просить поновити пропущений строк апеляційного оскарження цієї постанови, посилаючись на те, що розгляд справи був проведений без його участі, а про постанову дізналася 21.02.2023.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані не в повному обсязі.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, районний суд послався на те, що факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується актом перевірки від 03.12.2021 №22813/20-40-07-01-08/30235984.

Однак суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що не погодившись з висновками, викладеними в податкових повідомленнях-рішеннях, директор П «Ніка», ТІ «Шанс» - ОСОБА_1 оскаржив вказані повідомлення-рішення в адміністративному порядку.

Відповідно до п. 56.22 Податкового кодексу України якщо платник податків оскаржує рішення контролюючого органу в адміністративному порядку та/або до суду, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення щодо ухилення від сплати податків не може ґрунтуватися виключно на цьому рішенні контролюючого органу до закінчення процедури адміністративного оскарження або до остаточного вирішення справи судом.

Відповідно до положень ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

18.01.2022 Харківським окружним адміністративним судом було відкрито провадження по справі №520/28736/21 та призначено справу до розгляду.

Рішенням Харківського окружного суду від 30.01.2023 позовну заяву П «Ніка», ТІ «Шанс» задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 24.12.2021 №1, від 24.12.2021 №1, від 24.12.2021 №1, від 24.12.2021 №8, від 24.12.2021 №8.

Оскільки директором П «Ніка», ТІ «Шанс» - ОСОБА_1 було оскаржено відповідне рішення контролюючого органу, тобто податкове повідомлення-рішення є неузгодженим і до остаточного вирішення цього спору факт допущення порушень не є встановленим, а тому відповідні твердження податкового органу відображають лише позицію однієї із сторін спору і не можуть бути висновком про наявність в діях посадової особи платника податку вини в порушенні встановленого законом порядку ведення податкового обліку у формі умислу чи необережності, і відповідно, бути підставою для притягнення цієї особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи викладене, постанова судді суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню.

Обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п.7 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розглядусправи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Дана норма є імперативною і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Отже, наявність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

У зв`язку з закриттям по даній справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП питання щодо доведеності вини осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності не вирішується, з урахуванням положень рішення ЄСПЛ у справі «Грабчук проти України» від 26.09.2006 року, у якому зазначено, що у разу закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується

З урахуванням того, що на даний час закінчився визначений ст.38 КУпАП строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, апеляційний суд після скасування постанови суду першої інстанції також позбавлений процесуальної можливості досліджувати нові докази та вирішувати питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_1 , а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП.

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2022 щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду М.Є. Савенко