Справа №487/4069/22
Провадження №3/487/214/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2023 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Горохівського О.Є., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хабаровськ, рф, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №331474 від 22.11.2022, 03.11.2022 о 09:15 годин в м. Миколаєві по вул. Погранична, 128 ОСОБА_1 керував транспортним засобом LEXUS RX400 д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння згідно висновку щодо результатів медичного огляду №1129 від 03.11.2022. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у медичному закладі КНП «МОЦПЗ» МОР у лікаря-нарколога зі згоди водія у встановленому законом порядку. Подія фіксувалася на нагрудні відео реєстратори 470681, 471607, 470568. Вказаним водій порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , суду пояснив, що з вказаним протоколом не згоден, провину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнає в повному обсязі. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення він керував транспортним засобом LEXUS RX400 н/з НОМЕР_1 по вул. Погранична, 128 у стані наркотичного сп`яніння. Однак 03.11.2022 о 09:15 год. він разом зі своїм другом ОСОБА_2 , який знаходився за кермом транспортного засобу LEXUS RX400 н/з НОМЕР_2 , поверталися з річки де купалися. В районі буд. 128 по вул. Пограничній їх зупинили працівники поліції. Вони вийшли з автомобіля та почали спілкуватися з працівниками поліції та в ході бесіди йому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, оскільки поліцейські сказали, що є ознаки наркотичного сп`яніння. Він повідомив поліцейських, що не він перебував за кермом транспортного засобу, але працівники поліції не стали його слухати, тому йому прийшлось проїхати з ними в медичний заклад де він пройшов медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння. Через декілька тижнів працівники поліції повідомили, що згідно висновку він перебував в стані наркотичного сп`яніння та склали даний протокол.

Захисник просив закрити провадження у справі за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять направлення на огляд до медичного закладу, а висновок лікаря-нарколога складений з істотними порушеннями, а саме заповнений різними особами, оскільки видно, що різний почерк і колір чорнила, а також у висновку зазначено не вірну дату народження ОСОБА_1 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 зазначив, що саме він керував транспортним засобом LEXUS RX400 н/з НОМЕР_1 03.11.2022 о 09:15 годин в м. Миколаєві по вул. Погранична.

Заслухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності, захисника, свідка та дослідивши у судовому засіданні докази, суд приходить до наступного:

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно з п. 2.9а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, до адміністративної відповідальності притягуються особи, які керують транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само особа, яка керує транспортним засобом, яка відмовляється від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, 22.11.2022 о 17:17 годин працівниками патрульної поліції складено протокол про адміністративне правопорушення ААБ №331474, згідно якого 03.11.2022 о 09:15 годин в м. Миколаєві по вул. Погранична, 128 ОСОБА_1 керував транспортним засобом LEXUS RX400 д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння згідно висновку щодо результатів медичного огляду №1129 від 03.11.2022. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у медичному закладі КНП «МОЦПЗ» МОР у лікаря-нарколога зі згоди водія у встановленому законом порядку. Подія фіксувалася на нагрудні відео реєстратори 470681, 471607, 470568. Вказаним водій порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол підписаний ОСОБА_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №331474 від 22.11.2022, висновок щодо результатів медичного огляду №1129 від 03.11.2022 та диск з відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції. За клопотанням захисника, суд витребував з КНП «МОЦПЗ» МОР акт медичного огляду.

Відповідно до висновку лікаря-нарколога та акту медичного огляду ОСОБА_1 знаходився в стані наркотичного сп`яніння.

Однак, оглянутим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, обставини, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не підтверджуються, оскільки відео починається з моменту як працівники поліції їдуть в автомобілі з ОСОБА_1 до медичного закладу. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом на відео не зафіксований та заперечується останнім.

Тому даний відеозапис судом розцінюється як неналежний та недопустимий доказ, проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки відео фіксація проводилися з грубим порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026 та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395.

Таким чином, можна дійти висновку, що жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суду не надано. В той же час, суд критично відноситься до наданих УПП в Миколаївські області доказів, оскільки оглянутий в судовому засіданні відеозапис з бодікамери не відображає в повному обсязі обставини, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан сп`яніння.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч. 2 ст. 52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine, заява N 7460/03, § 26) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Отже, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Вина особи повинна бути доведена поза розумним сумнівом.

Будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, повинен бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за вчинення адміністративного правопорушення за викладених у протоколі обставинах.

Виходячи з наведеного, у суду виникли обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 за обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в цій справі зроблено не було.

З огляду на наведені обставини, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи відносно ОСОБА_1 не містять безумовних та беззаперечних доказів на підтвердження вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя С.М. Афоніна