ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1392/23 Справа № 932/3502/23 Суддя у 1-й інстанції - Карягіна Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Мезенцева І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Мезенцева Ігоря Олеговича, поданої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2023 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.

У постанові суду зазначено, 02.02.2023 року о 22-30 год. водій ОСОБА_1 , у порушення п. 2.9-а ПДР України, знаходячись на вул. Харківська, 7-а у м. Дніпро, керував автомобілем «Тойота» д/н НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння (висновок КП «ОМПЦЛЗ» № 611 від 26.02.2023 року), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування постанови судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2023 року та просить закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконне, необґрунтоване та ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, вважає, що посилання суду першої інстанції на рапорт інспектора поліції та пояснення поліцейських ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були допитані в судовому засіданні в якості свідків, як на докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є невірними, оскільки рапорт працівника поліції як доказ вчинення адміністративного правопорушення не може вважатись об`єктивним доказом у справі, оскільки поліцейський є зацікавленою особою у справі, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладена у постанові від 15.04.2020 року (справа №489/4827/16-а). Крім того, зі змісту рапорту вбачається, що на місці подій 02.02.2023 був патруль у складі поліцейських ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які зупиняли авто під керуванням ОСОБА_1 , направляли його до закладу охорони здоров`я та супроводжували під час огляду, що не узгоджується із показаннями поліцейської ОСОБА_2 , яка зазначила, що також була присутня на місці подій.

Разом з цим, захисник наголошує, що під час розгляду справи ним було заявлено суду клопотання про залучення свідка ОСОБА_6 , який був присутній під час вказаних подій, однак суд першої інстанції залишив його без задоволення посилаючись на те, що свідчень працівників поліції було достатньо для об`єктивного розгляду, так як останні підтвердили, що ОСОБА_6 на місці події не було.

Також апелянт зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення серед доказів зазначено відео 471460, 473513, однак до матеріалів справи не долучено будь-яких відеозаписів щодо скоєння ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, оскільки складений пізніше ніж 24 години з моменту виявлення правопорушення. При цьому, допитані у судовому засіданні у якості свідків поліцейські зазначали, що були обізнані про надходження до Управління патрульної поліції позитивного медичного висновку відносно ОСОБА_1 вже за три тижні після подій викладених у протоколі та пояснили, що така затримка у часі спричинена умовами діловодства в УПП і наданням часу для виклику правопорушника до УПП. Тобто, своїми поясненнями свідки підтвердили, що не дотрималися прямої вказівки закону про складання протоколу не пізніше 24 години з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. В свою чергу судом першої інстанції не наведено будь-яких мотивів відхилення заперечень сторони захисту щодо недотримання поліцейськими строків складання адміністративного протоколу.

Водночас, вказує, що ОСОБА_1 не був запрошений інспектором поліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки в матеріалах справи немає відповідних повідомлень про вручення поштового відправлення останньому або інших доказів щодо направлення такого повідомлення, а тому слід констатувати, що ОСОБА_1 не було вручено копію даного протоколу, не роз`яснено права та обов`язки, передбачені Конституцією України та ст.268 КУпАП, а також не надано можливості подати пояснення та зауваження щодо змісту протоколу. Таким, чином, апелянт вважає, що зазначена бездіяльність поліцейського негативно вплинула на процесуальне положення ОСОБА_1 , що в умовах рівноправності та змагальності є недопустимим.

Крім того, в поданій апеляційні скарзі захисник посилається й на порушення працівниками поліції процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння. Аргументує тим, що в порушення вимог п.п.17,20,22 Розділу ІІІ №1452/735 від 09.10.2015 року (далі - Інструкція) зміст висновку щодо результатів медичного огляду не було повідомлено ОСОБА_1 в присутності поліцейського, який доставив його; висновок не було складено безпосередньо після огляду ОСОБА_1 з наступним врученням його копії поліцейському та безпосередньо самому ОСОБА_1 . Натомість висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 був складений 26.02.2023 року на підставі акту медичного огляду №611 від 02.02.2023, тобто значно пізніше, ніж того вимагає Інструкція. Водночас, в порушення вимог п. 8 Розділу ІІ Інструкції в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, що свідчить про те, що працівники поліції у встановленому законом порядку не направляли ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Окрім того, всупереч приписам ст.ст.265-1, 266 КУпАП працівниками поліції не було вилучено у ОСОБА_1 посвідчення водія, його не було відсторонено від права керування транспортним засобом.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Мезенцев І.О. та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення.

Додатково суду ОСОБА_1 пояснив, що у той день він не керував автомобілем та не вживав наркотичних засобів, звідки в його організмі під час лабораторного медичного огляду були виявлені канабіноіди, сказати не може, можливо після вживання енергетичних напоїв.

Вислухавши пояснення захисника та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КупАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Між тим, вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано з огляду на наступне.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя місцевого суду послався, як на докази, на матеріали справи, а саме на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №355390 від 02.04.2023, складений у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП; пояснення допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; рапорт інспектора поліції Конарєва Б.В. та висновок №611 від 26.02.2023 року.

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного розгляду.

Так, із змісту наведених у оскаржуваному рішенні місцевого суду показань ОСОБА_1 допитаного під час судового розгляду, слідує, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП він не визнав та суду пояснив, що напередодні, він дав у користування своєму знайомому ОСОБА_6 свій автомобіль «Тойота» д/н НОМЕР_1 року за умови повернення йому зазначеного автомобіля 02.02.2023 року. 02.02.2023 року на зустріч знайомий приїхав на його автомобілі, який залишив біля закладу «Brooks» за адресою: вул. В`ячеслава Липинського, 4 в м. Дніпро. Після чого вони зустрілися та пішли до вищезазначеного закладу. Приблизно о 22:30 год., вони вийшли із закладу та підійшли до автомобіля, біля якого в той час припаркувався автомобіль патрульної поліції. Поліцейські підійшли до них, і почали питати про заборонені речі, на що останній повідомив, що ніяких заборонених речей немає. Після чого, вони перевіривши документи, запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладу, однак він неодноразово говорив працівникам поліції, що не керував транспортним засобом, однак на проходження огляду на стан сп`яніння, він погодився, оскільки був обізнаний, що суперечки можуть призвести до негативних наслідків. Після чого поліцейські доставили його до медичного закладу, де він пройшов медичний огляд. У подальшому він дізнався, що відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, так як відповідно до висновку він перебував у стані наркотичного сп`яніння. Вину у скоєні правопорушення не визнає, оскільки працівники поліції безпідставно до нього підійшли, він не керував автомобілем, не вживав ні алкогольних, ні наркотичних засобів, а тому не згоден з висновком КП «ОМПЦЛЗ» № 611 від 02.02.2023 року.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 355390 від 02.04.2023 року, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 02.02.2023 року о 22-30 год. в м. Дніпро в Шевченківському районі по вул.Харківська, біля буд. 7А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом TOYOTA Corolla НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, згідно медичного висновку №611 від 26.02.2023 року закладу КП ДБКМПД ДОР, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено за викликом не з`явився. Крім того, зафіксовано, що документи не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався, протокол не підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його копія ним не отримана, оскільки він за викликом не з`явився.

Згідно показань допитаного в судовому засіданні в якості свідка інспектора Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 вбачається, що під час несення служби в екіпажі разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на вул. Харківська, 7-а в м. Дніпро, був зупинений автомобіль «Тойота» д/н НОМЕР_1 , оскільки останній мав сліди ДТП на задньому бампері, і вони перевіряли його на причетність в ДТП. Підійшовши до авто, в салоні за кермом було виявлено водія ОСОБА_1 , який перебував один в салоні автомобіля, і повідомив, що їде додому. Під час спілкування з водієм, у нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, які йому були повідомлені, а саме: звужені зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, у зв`язку з цим водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що водій ОСОБА_1 погодився. Він був відсторонений від керування та автомобіль залишився на місці, де був припаркований. Під час всього спілкування, він не говорив, що не керував транспортним засобом, а лише повідомив, що не вживає наркотичні засоби, оскільки в нього діти. Прибувши до лікарні, він пройшов огляд у лікаря та вони всі поїхали по справам. Після отримання результатів, вони направляли йому повідомлення, щоб він з`явився до підрозділу патрульної поліції для складання адміністративного протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, однак останній не з`явився, і вони склали відповідний протокол.

Згідно показань допитаного в судовому засіданні в якості свідка інспектора Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 вбачається, що у лютому 2023 року під час несення служби із ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на вул. Харківська, 7-а в м. Дніпро, був зупинений автомобіль «Тойота» д/н НОМЕР_1 , оскільки у нього на автомобілі були наявні ознаки ДТП. Підійшовши до автомобіля, він побачив, що в салоні авто сидів тільки водій ОСОБА_1 . Під час перевірки документів та спілкування з водієм, у нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, і після перевірки вони зробили висновки, що він перебуває під дією наркотиків або ліків. У зв`язку з цим, водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що водій ОСОБА_1 погодився. Вони прибули в лікарню, де огляд лікаря проводився в його присутності, і після проходження огляду та здачі аналізів, вони покинули медичний заклад. Водій був в салоні автомобіля один, інших осіб не було, до працівників поліції ніхто не підходив. Після отримання результатів огляду, вони направляли йому повідомлення, щоб він з`явився до підрозділу патрульної поліції для складання адміністративного протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, однак останній не з`явився, і вони склали відповідний протокол.

Згідно рапорту інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №3 УПП в Дніпропетровській області ДПП старшого лейтенанта поліції Конарєва Б. від 02.04.2023 року (а.с.3) вбачається, що 02.02.2023 заступивши на патрулювання, на території м. Дніпро, у складі автопатруля Легіон-252, спільно із майором поліції ОСОБА_4 та старшим лейтенантом поліції Конарєвим Б.С. за адресою: м. Дніпро, Шевченківський район, вул. Харківська, біля буд.7А, на підставі п.3 ч.1 ст.35 ЗУ Про Національну поліцію було зупинено ТЗ марки TOYOTA Corolla НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час спілкування у водія було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, що не реагують на світло та виражене тремтіння пальців рук, у зв`язку з чим водію було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на що він погодився та водія ОСОБА_1 було доставлено до КП ДБКМПД ДОР, де він пройшов огляд. 02.04.2023 року у складі екіпажу Легіон-252 спільно із майором поліції ОСОБА_4 та старшим лейтенантом поліції Конарєвим Б.С., згідно медичного висновку №611 від 26.02.2023 року на водія ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП серії ААД №355390. За викликом до УПП в Дніпропетровській області водій ОСОБА_1 не з`явився, що зафіксовано на боді-камеру 473513.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.02.2023 року (а.с.4) проведеного лікарем ОСОБА_7 було встановлено, що ОСОБА_1 02.02.2023 року о 23-45 годині перебував у стані наркотичного (канабіноїди) сп`яніння.

Згідно довідки інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Дніпропетровській області ДПП старшого лейтенанта поліції Чернова Є. (а.с.6) вбачається, що згідно із підпунктом 1 пункту 3 розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026 строк зберігання відеозаписів становить 30 діб, у зв`язку з чим надати відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів працівників управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП за подією від 02.02.2023 до протоколу ААД №355390 від 02.04.2023 немає можливості.

При цьому, згідно вимог ч.ч.1,2 ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Натомість, всупереч зазначеним вимогам закону, уповноваженою особою УПП в Дніпропетровській області протокол серії ААД № 355390 від 02.04.2023 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) був складений лише 02.04.2023 року (вихідний день - неділя), тобто через п`ятдесят дев`ять днів, з моменту виявлення правопорушення 02.02.2023 року.

Водночас, апеляційний суд враховує й ті обставини, що висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 02.02.2023 року був складений 26.02.2023 року (а.с.4), а повідомлення про його запрошення до підрозділу управління патрульної поліції для складання протоколу за вчинення ним адміністративного правопорушення складено 20.03.2023 року за вих. №3725/41/19/01-2023 (а.с.5), тобто через двадцять два дні, з дня складення висновку, що свідчить про безпідставність затягування працівниками патрульної поліції строку складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, у матеріалах справи, що розглядаються, відсутні докази, які б свідчили про направлення ОСОБА_1 повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції та про ухилення правопорушника від його від отримання.

Таким чином наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про необхідність явки до УПП в Дніпропетровській області ДПП на 09-00 годину 02.04.2023 року для складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КупАП, на що слушно вказує апелянт в поданій апеляційній скарзі.

Виходячи із загальних завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення, визначених статтею 1 цього Кодексу, уповноважені посадові особи органів державної влади, які відповідно до ст.255 КУпАП наділені повноваженнями складати протоколи про адміністративне правопорушення, повинні діяти на підставі закону та згідно процедури визначеної законодавчими нормами. Однак ці порушення закону залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Отже, вищенаведені обставини дають підстави апеляційному суду констатувати, що у даній справі має місце істотне порушення процесуальних норм під час складання протоколу серії ААД № 355390 від 02.04.2023 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а отже цей протокол, у розумінні ст.251 КУпАП, неможна вважати допустимим доказом по справі.

Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як зазначено у п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння на національному рівні закріплений у КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 №1395, зареєстрована в Мінюсті України 10.11.2015 №1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрована в Мінюсті України 11.11.2015 за № 1413/27858) і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМУ 17.12.2008 № 1103, з наступними змінами).

Згідно з пункту 12 розділу I Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

За приписами частини 2 ст.266 КУпАП (Із змінами і доповненнями, внесеними в останнє згідно із Законом України від 16.02.2021 р. N 1231-IX) огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Між тим, згідно термінології, визначеної п.1.10. ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Однак, за результатами судового розгляду суд апеляційної інстанції дійшов до переконання про відсутність належних і достатніх доказів для висновку про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем за встановлених судом першої інстанції обставин, оскільки працівниками патрульної поліції, в порушення приписів ч.2 ст.266 КУпАП, до матеріалів справи в обов`язковому порядку не було долучено відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів для підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем в стані наркотичного сп`яніння.

Крім того, як свідчить надана на запит апеляційного суду копія акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу чи швидкість реакції № 655 від 02.02.2023 року (а.с.49), після попереднього обстеження ОСОБА_1 за допомогою спеціального технічного приладу Alkotest 5510-AL-О б/н спочатку о 23:45 год, а потім о 00:05 год., у останнього вже було виявлено гостру детоксикацію внаслідок вживання канабіноїдів, після чого проведено відбір біологічних зразків для проведення газової хроматографії, тонкошарової хроматографії для підтвердження факту перебування його в стані наркотичного сп`яніння та зазначено дату їх проведення 26.02.2023 року. Тобто, вказані обставини свідчать про те, що працівникам патрульної поліції станом на 23:45 год. 02.02.2023 року, попередньо вже було відомо про ознаки перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, а тому вони були зобов`язані вжити заходів щодо збереження відеозаписів з нагрудних відеореєстраторів на підтвердження факту керування ним транспортним засобом, однак цього зроблено не було.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі захисник не оспорює сам факт перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, а лише оспорює факт керування ним автомобілем за наведених у рішенні місцевого суду обставин.

Тому висновки місцевого суду про керування ОСОБА_1 автомобілем в стані наркотичного сп`яніння не ґрунтуються на належних доказах. Не є належними доказами у даному випадку рапорт працівника патрульної поліції ОСОБА_5 (а.с.3), а також пояснення допитаних у судовому засіданні у якості свідків інспекторів УПП у Дніпропетровській області ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с.29,30), на які посилався місцевий суд у своєму рішенні, оскільки патрульний поліцейський, як свідок, є зацікавленою особою та його пояснення не мають об`єктивного підтвердження. Крім того, рапорт був складений інспектором поліції Конарєвим Б.С. - 02.04.2023 року, тобто через п`ятдесят дев`ять днів, з моменту виявлення правопорушення 02.02.2023 року.

Водночас, апеляційний суд критично оцінює надані в судовому засіданні пояснення інспектора УПП у Дніпропетровській області Головченко І.М. щодо несення нею служби 02.02.2023 року в складі екіпажу разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , оскільки вони спростовуються рапортом інспектора поліції Конарєва Б.С. (а.с.3), зі змісту якого вбачається, що до складу автопатруля Легіон-252 02.02.2023 року входили майор поліції ОСОБА_4 та старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , якими і було зупинено ТЗ марки TOYOTA Corolla НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , а тому вона не мала права складати відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, на що слушно звертає увагу сторона захисту в поданій апеляційній скарзі.

Разом з цим, апеляційний суд не приймає до уваги версію ОСОБА_1 щодо обставин подій, а саме факту керування транспортним засобом марки TOYOTA Corolla НОМЕР_1 02.02.2023 року о 22:30 годині його знайомим ОСОБА_6 , оскільки він та його захисник не скористалися своїм правом та під час апеляційного розгляду справи не заявляли відповідних клопотань про виклик свідка ОСОБА_6 для підтвердження їх версії подій.

Крім того, не заслуговують на увагу апеляційного суду й посилання сторони захисту про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи направлення його на огляд до закладу охорони здоров`я, оскільки як свідчить надана на запит апеляційного суду копія направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.48 зв.) інспектором взводу №2 роти №2 батальйону №3 УПП в Дніпропетровській області ДПП старшим лейтенантом поліції Конарєвим Б.С. о 22:50 годині 02.02.2023 року було складено направлення на огляд ОСОБА_1 до КП ДБКЛПД ДОР у зв`язку із виявленими у нього ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук.

Разом з цим, на переконання апеляційного суду, є некоректним посилання апелянта на правову позицію КАС Верховного Суду, викладену у постанові від 15.04.2020 року (справа №489/4827/16-а), щодо належності і допустимості рапорту працівників патрульної поліції, оскільки ці висновки стосуються правовідносин, що регулюютьсяКодексом адміністративного судочинства України, а отже є відмінними від правовідносин, які існують у нашій справі та які регулюються нормами КУпАП, зокрема, статтею 251 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Таким чином слід дійти висновків про те, що судом першої інстанції, у порушення вимог ст.280 КУпАП, не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та суд дійшов безпідставного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи апеляційним судом мають бути витлумачені на користь останнього.

Апеляційний суд констатує, що у даній справі судом першої інстанції не доведено «поза будь-яким розумним сумнівом», що ОСОБА_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, керував транспортним засобом, що свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Тому апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи захисника про відсутність доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника Мезенцева І.О. підлягає задоволенню, а постанова судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2023 року скасуванню із закриттям провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Мезенцева Ігоря Олеговича задовольнити.

Постанову судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2023 року про визнання винним і притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО