Справа № 303/5751/23
3/303/2033/23
Іменем України
П О С Т А Н О В А

04 липня 2023 року м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Морозова Н. Л.,

за участю: особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого,

- за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у с т а н о в и в:

22 червня 2023 року до Мукачівського міськрайонного суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №045336, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, складений 11 червня 2023 року близько 11:21 год., в с. В. Коропець, Мукачівського району, по вул. Єсеніна, інспектором СРПП ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції Гелетей А. А..

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №045336 від 11.06.2023 року, зазначено, що «водій ОСОБА_1 11.06.2023 року о 11:15 годині, в с. В. Коропець по вул. Єсеніна, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 211003» д/н знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, почервоніння очей, зіниці, які не реагують на світло, мова, що не відповідає обстановці, від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП».

Особа відносно якої складено протокол ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав, та пояснив, що «він 11.06.2023 року їхав на транспортному засобі д.н.з. НОМЕР_1 , в с. В. Коропець по вул. Єсеніна був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху України, а саме: не був пристебнутий паском безпеки. Після надання всіх документів та визнавши свою провину за порушення правил дорожнього руху. Працівники поліції почали розказувати йому, що в ниє є підозра, що я нібито знаходився в стані алкогольного сп`яніння та запропонували мені пройти огляд, я відповів їм, що не заперечую пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер. Після чого, працівник поліції повідомив, що приладу Драгера в них не має і тому потрібно їхати до лікарні. Я неодноразово просив від працівників поліції, щоб вони згідно інструкції про проходження огляду, надали йому прилад Драгер для проходження огляду на місці зупинки, та наголошував, що я не відмовляюся пройти огляд на місці зупинки. Потім працівник поліції почав вишумовувати собі ніби я знаходжуся в стані наркотичного сп`яніння, тому повинен їхати з ними до лікарні, на що я відповів, що все почалося з алкоголю, драгер мені не надали, не знаючи до чого причепитися почали видумовувати, що знаходжуся я не в алкогольному сп`яніння, а у наркотичному сп`янінні. Будучи в емоційному стані від неправомірних дій інспектора, я відмовився їхати з ним до лікарні. Коли інспектор склав протокол та відпустив мене, трішки заспокоївся та будучи вже впевнений, що не вживав ні алкоголь, ні наркотики, він поїхав до лікарні та пройшов тест на алкоголь та наркотики, про що свідчить протокол медичного огляду від 11.06.2023 року за №1375/2023, пройдений о 12.10 годині, в якому лікарі не виявили ні алкогольного, ні наркотичного сп`яніння у нього, додав для приєднання до матеріалів справи протокол медичного огляду та письмове пояснення». Просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи відносно якої складено протокол, перевіривши матеріали справи, прихожу до наступного висновку:

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. (ст.251 КУпАП).

Згідно ст.18 Закону Поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Це повністю узгоджується з вимогами ст.19 Конституції України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

З врахуванням положень ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.96 N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", - визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Згідно п. 2.5 Правил Дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підставі ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальність для особи, яка керує т/з, настає, крім іншого, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що кореспондується з вимогами п.2.5 ПДР України, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, процедура якого у свою чергу закріплена у ст. 266 КУпАП, "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" і "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", оскільки диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Направлення особи для огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ (ч.6 ст.266 КУпАП).

Необхідно зауважити, що положення ст.266 КУпАП не регламентують напряму дії поліцейського та не визначають порядок і форму фіксації ним відмови водія (особи, яка керує транспортними засобами) від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, а тому у разі вчинення вказаними особами таких дій поліцейському слід керуватись п. 7, 8 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" та п. 6 розділу Х "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", оскільки лише ці нормативно-правові та підзаконні нормативно-правові акти регламентують процедуру фіксації відмови водія (особи, яка керує транспортними засобами) від проведення огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і у закладі охорони здоров`я.

Так, відповідно п. 6, 7, 8 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 N 1103 (із послідуючими змінами), водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, а у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності 2-х свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 наданих в судовому засіданні, він погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки, але поліцейський повідомив, що в них не має приладу «Драгер». Після чого, працівники поліції запропонували проїхати у медичний заклад для проходження огляду на стан не алкогольного, а уже наркотичного сп`яніння.

Згідно відеозапису з нагрудної камери працівника поліції з місця події: у працівників поліції після зупинки транспортного засобу під керуванням гр. ОСОБА_1 за порушення правил дорожнього руху України, виникла підозра про те, що у водія транспортного засобу наявні ознаки алкогольного сп`яніння. Після чого, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, але при цьому направлення на проходження такого огляду поліцейським не було оформлено (згідно Додатку 1 до Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції). На що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», на що поліцейський повідомив, що в них не має приладу «Драгер», а тому необхідно проїхати з ними до лікарні. Але водій ОСОБА_1 неодноразово наголошував, що готовий пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер». Після чого, працівники поліції запропонували водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, оскільки у них виникла підозра, що у ОСОБА_1 наявні ознаки вже не алкогольного, а наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду в закладі охорони здоров`я. Поліцейськими складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (п.2.5 ПДР України).

Згідно протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння за №1375/2023 від 11.06.2023 року, наданого гр. ОСОБА_1 в судовому засіданні, проведеного 11.06.2023 року о 12.10 год., лікарем ОСОБА_2 , «у громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння не виявлено тверезий».

Порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення (ч. 1 ст. 251 КУпАП) може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений у порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому у справі протокол є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще й як юридичний документ - акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати - ст. 254, 255 КУпАП), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Оскільки працівниками поліції була: порушена процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду; Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; та при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не була дотримана відповідна процедура, внаслідок чого істотно порушені права та законні інтереси ОСОБА_1 , то цей доказ необхідно вважати недопустимим доказом, що тягне за собою визнання недопустимими усіх доказів у справі (правова концепція "отруєного дерева" (або "ефект доміно"), яка знайшла своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ (справи "Гефген проти Німеччини" (Gafgen v. Germany), від 30.06.2008); "Яременко проти України" (Yaremenko v. Ukraine), від 30.04.2015), згідно якої визнання одного доказу недопустимим має наслідком невизнання доказами всіх фактичних даних, одержаних на його підставі ("отруєне дерево дає отруйні плоди"), тобто матеріали, отримані в результаті використання недопустимого матеріалу, самі є недопустимими як докази.

Аналіз матеріалів справи відносно ОСОБА_1 , дають суду підстави вважати, що докази, долучені до протоколу, не містять фактичних даних, на основі яких безсумнівно можливо встановити наявність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Оскільки обставини за яких було складено даний протокол викликаються сумніви у «неупередженості» уповноваженої особи, що його склала, що підтверджується поясненнями ОСОБА_1 та даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду із прав людини, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод («Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Встановивши порушення вимог КУпАП, відсутності доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі, та доданих до нього матеріалів, виходячи з загальних засад правосуддя, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, за тієї умови, що суддя не має компетенції самостійно збирати докази, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У відповідності до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись: п.1 ст.247, 266, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили після вручення її особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

Суддя Наталія МОРОЗОВА