Справа № 509/1626/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2023 року смт. Овідіополь

Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Панасенко Євгеній Миколайович розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 1 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 128070 від 24.03.2023 року гр. ОСОБА_1 24.03.2023 року о 12:25 год. в Одеській області, Одеському районі, смт Овідіополь, вул Перемоги, 9, керуючи автомобілем ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 , та під час руху заднім ходом не впевнився в безпечності маневру, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в своїй смузі та здійснив в подальшому наїзд на металевий паркан будинку № 9 по вул Перемоги, чим порушив п.10.9 Правил дорожнього руху (ПДР), за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 128073 від 24.03.2023 року гр. ОСОБА_1 24.03.2023 року о 12:25 год в Одеській області, Одеському районі, смт Овідіополь, вул Перемоги, 9, керував транспортним засобом ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння очей, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду у медичному закладі та від продуття алкотестеру «Драгер» відмовився у присутності двох свідків, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності вину у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП визнав, та пояснив суду що дійсно така подія мала місце. Разом з тим, відносно викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення складеного за фактом вчинення правопорушення по ч.1 ст. 130 КУпАП заперечував. Пояснив суду, що він того дня приїхав до знайомого, та дійсно випив з ним пиво при зустрічі, про що і сказав поліцейському. Після того як вони посиділи за столом та вийшли на двір, побачив що його машина котиться, тому навіть не роздумуючи сів в автомобіль та почав його зупиняти, однак йому не вдалося уникнути зіткнення з іншим авто. Коли поліція задавала питання він відповів, що керував авто, однак в дійсності він не керував, а сів у нього з метою зупинити транспортний засіб оскільки той покотився адже не стояв на ручнику. Після того як з другом випив пиво, на автомобілі нікуди не їхав, та й не мав наміру. Через сильне хвилювання, фактично втратив здатність висловлювати свої думки, не маючи змоги вільно спілкуватись із працівниками поліції та доводити свою правоту, через сильну втому та занепокоєність через дану ситуацію, написав все, що йому надиктували та під відеозапис підтвердив факт відмови від огляду на стан сп`яніння, але і сам підтвердив що пив однак раніше, при цьому не керував транспортним засобом.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП, передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд зазначає що здійснюючи фіксацію вчиненого правопорушення, з метою забезпечення повноти та об`єктивності провадження у справі про адміністративне правопорушення, поліцейський повинен не лише формально зазначити ці ознаки у протоколі про адміністративне правопорушення, але і надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, зокрема, вказати на наявність цих ознак свідкам та відібрати у них пояснення з цього приводу або зафіксувати їх за допомогою відеозапису.

У матеріалах справи є диск з відеофайлом, проте жоден із додатків до протоколу не містить відомостей про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 : номер та серію відеокамери, дату її виробництва та назви камери, на яку здійснювався відеозапис. Не долучені до справи працівниками поліції свідоцтво, технічна документація щодо технічного приладу "відеокамери", не дають можливості встановити той факт, що відеозапис на камеру щодо ОСОБА_1 проведено спеціальним технічним засобом, який входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху. Ці обставини в свою чергу позбавляють можливості перевірити та зробити висновок про те, чи були поліцейським, під час складання даного протоколу, дотримані вимоги законодавства щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, та чи не було порушено прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час його складання. Суд вважає за доцільне також вказати, що з наданого суду відеозапису слідує про спілкування працівників поліції з гр. ОСОБА_1 в автомобілі поліцейських, факту керування 024.03.2023 рокуу транспортним засобом з долученого запису не вбачається.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно вимог ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність визначається як стан, за якого особа правомірно заподіює шкоду інтересам, що охороняються державою, щоб усунути небезпеку, що безпосередньо загрожує особі чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, за умови неможливості усунути цю небезпеку іншими засобами, якщо при цьому не було допущено перевищення меж крайньої необхідності.

Отже, крайня необхідність це суб`єктивне право кожної людини. ОСОБА_1 на думку суду, діяв у стані крайньої необхідності, усвідомлюючи, що існує реальна небезпека здоров`ю інших людей, він мав намір зупинити своє авто,яке почалося котитися з метою уникнення ДТП. В даному випадку він вимушено порушив охоронювані державою інтереси у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України вчинено ним в стані крайньої необхідності, оскільки в інший спосіб зупинити транспортний засіб та уникнути ще більшої ДТП не міг, а тому у відповідності до п. 4 ч.1 ст.247КУпАП справа підлягає закриттю через вчинення особою дій в стані крайньої необхідності.

Що стосується протоколу серії ААД № 128073, вина ОСОБА_1 в порушенні ПДР, що передбачає адміністративну відповідальність за ст. 124 КУпАП встановлена матеріалами справи, а саме: самим протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 128070 від 24.03.2023 року; схемою місця ДТП, яка сталася 24.3.2023 року, а також особистими поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності наданими в суді.

Всебічно, повно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, враховуючи обставини справи, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, вважаю за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки його вина підтверджується зібраними по справі матеріалами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, доданими до нього документами.

Судовий збір, відповідно до ст.40-1 КУпАП, підлягає стягненню з особи, на яку накладено адміністративне стягнення.

Керуючись, 124, ч.2 ст. 38, 4 ч. 1 ст. 247, ст. 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і притягнути його до адміністративної відповідальності, наклавши адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підставі п. 4 ч. 1 ст.247 КУпАП - вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

Вилучені документи: посвідчення водія НОМЕР_3 від 07.04.1998 року повернути власнику ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області.

Суддя: Є. М. Панасенко