Справа № 445/477/23 Головуючий у 1 інстанції: Бакаїм М.В.
Провадження № 33/811/813/23 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Золочівського районного суду Львівської області від 22 травня 2023 року,

встановив:

Постановою Золочівського районного суду Львівської області від 22 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 356,80 гривень.

Відповідно до постанови ОСОБА_1 , 03.03.2023 о 01 год. 05 хв., на 57 км автодороги М-09 Тернопіль-Львів-Рава Руська, керував автомобілем "AUDI Q5 " д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР. Огляд проводився в КНП "Золочівська ЦРЛ" лікувально-приймальному відділенні, результат огляду -"наркотичне сп`яніння без тілесних ушкоджень".

На зазначену постанову особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апелянт зазначає, що вважає постанову суду першій інстанції винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що висновок №10 від 03.03.2023 року встановлює стан наркотичного сп`яніння не ОСОБА_1 , а зовсім іншої особи.

Вважає, що суд не вважав за необхідне почути пояснення особи, яка при складанні допустила (чи навпаки не допустила) описку при складанні висновку №10 від 03.03.2023 року, хоча викликав її у судове засідання з власної ініціативи.

Стверджує, що на відеозаписі є підтвердження того, що ОСОБА_1 ставив питання чи лікар має право на проведення загального та розширеного аналізу, чи володіє відповідними знаннями та повноваженнями. Однак, йому відмовили в праві задавати запитання та надавати пояснення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та дату розгляду апеляційної скарги, про причини неявки апеляційний суд не повідомили, тому суд, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, вважає можливим провести розгляд апеляційної скарги у їх відсутності.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу, сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 338245 від 03.03.2023 року, висновком № 10 від 03.03.2023 року КНП "Золочівської ЦРЛ",Актом № 10 від 03.03.2023 р., письмовими поясненнями ОСОБА_2 та відеозаписом події.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок №10 від 03.03.2023 року встановлює стан наркотичного сп`яніння не ОСОБА_1 , а зовсім іншої особи суд не бере до уваги, оскільки у судовому засіданні суду першої інстанції суддею встановлено, що у вищезазначеному висновку допущена описка, тому зазначено прізвище ОСОБА_3 .

Таким чином, такі доводи не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки дана обставина є фактично допущеною технічною опискою, і до такого висновку правильно дійшов суд першої інстанції, яка ні яким чином не впливає на правильність прийнятого судом рішення, оскільки зміст проколу та докази по справі взаємоузгоджуються між собою та сумнівів не викликають.

Доводи апелянта про те, що було відмовлено у проведенні розширеного аналізу для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння апеляційний суд не вважає порушенням процедури огляду з таких підстав.

За приписами п.8 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я. За приписами п.3 розділу III Інструкції, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Пунктами 12,13,14 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. Якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок дорожньо-транспортної пригоди перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

Отже, визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння шляхом лабораторного дослідження обов`язково здійснюється лише у окремо взятих випадках, зокрема, під час дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік накладене відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Відтак, вважаю, що суд, у відповідності до ст. 252 КУпАП, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням, відповідно до ст. 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Постанову Золочівського районного суду Львівської області від 22 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Маліновська-Микич О.В.