Справа № 308/2751/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Зарева Н.І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - адвоката Тягур І.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, запроваджену Ужгородським ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Дванадцятого лютого 2023 року о 19 годині 25 хвилин по вулиці Центральній, 210, в селі Пацканьово Ужгородського району ОСОБА_1 керував автомобілем марки БМВ-318, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога за адресою: м. Ужгород, вул. С. Мартина, 4. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчинененні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП заперечив,визнав, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак, зазначив, що транспортним засобом не керував, просив провадженні у справі закрити.

Адвокат Тягур І.І. у судовому засіданні подав письмове заперечення на адміністративне правопорушення. Вказав, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. На записі, долученому до матеріалів справи, видно, як ОСОБА_1 заводить авто, виконує вимогу поліцейського проїхати пару метрів, прижавшись до паркану, припарковує авто та виходить. Тому, цей запис не є фіксацією правопорушення. Крім того, відеозапис, який міститься на диску, є недопустимим доказом, оскільки не є безперервним та не здобутий відповідно до порядку, передбаченого інструкцією № 1026 від 18.12.2018. Також, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про відеозапис та технічний прилад, яким здійснювалась фіксація. Що стосується рапорту працівників поліції, то такий містить недостовірні та не підтверджені припущення щодо ОСОБА_1 , в ньому відсутня інформація щодо незгоди останнього з адміністративними матеріалами. Наведене свідчить про незрозуміле упереджене та вороже ставлення патрульних до ОСОБА_1 . На підставі зазначеного, просив суд провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази, суддя прийшов до наступних висновків.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також, зокрема, у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 126151 від 12.02.2023, ОСОБА_1 інкримінується керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

У своїх поясненнях, даних у судовому засіданні, ОСОБА_1 визнав факт перебування в стані алкогольного сп`яніння та погодився з висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. (Drager: 1,04, 1,05 проміле). При цьому ОСОБА_1 та його захисник повністю заперечили факт керування транспортним засобом.

Однак, в ході дослідження доказів, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, дані заперечення не знайшли свого підтвердження та повністю спростовуються дослідженими доказами.

Зокрема, факт керування ОСОБА_1 автомобілем підтверджується відеозаписом, долученим до матеріалів справи про адмністративне правопорушення (файл 1, 19:22:28). Крім того, на даному відеозаписі зафіксовано, як сам ОСОБА_1 , під час складення протоколу, особисто вказує та визнає, що керував автомобілем, здійснюючи виїзд з двору (4 файл, 20:39:33). Доказів, які б спростовували встановленні суддею в ході розгляду справи зазначені фактичні обставини, ні ОСОБА_1 , ні його захисником не надано.

Разом з цим, в матеріалах справи міститься пояснення свідка ОСОБА_2 , яка зазначила про те, що вона попросила ОСОБА_1 виїхати з місця парковки та розвернути авто в напрямку майбутнього руху, оскільки вона раніше не керувала таким авто. У даних поясненнях ОСОБА_2 повідомляє про те, що ОСОБА_1 сидів з нею в автомобілі і автомобіль був заведений, однак вони нікуди не рухались.

Визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», згідно з яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Таким чином, окрім зафіксованого на відеозаписі визнання ОСОБА_1 факту виїзду на автомобілі з двору та відеофіксації факту керування транспортним засобом на вимогу поліцейського, про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом свідчать як і письмові пояснення ОСОБА_2 , так і заперечення захисника Савки Г.М., в яких захисник повідомив, що ОСОБА_1 сів за кермо, автомобіль був заведений, тобто автомобіль приведений в дію для початку руху.

Факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння ним не оспорювався та підтверджений належними доказами. Дана обставина також підтверджується у запереченнях захисника, в яких викладено факт того, що 12.02.2023 ОСОБА_1 вживав алкогольні напої у своєї сестри.

Заперечення ОСОБА_1 та його захисника не спростовують наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, і без доказів, якіб підтверджували ці заперечення не є достатньою підставою для закриття провадження у справ, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, та розцінюються суддею як стратегія захисту, обрана з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке представляє собою особливу небезпеку для життя і здоров`я інших громадян під час дорожнього руху.

Докази у вигляді відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, досліджені в ході розгляду справи, відповідають вимогам п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, згідно з яким, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища, а тому є належними та допустимими.

Той факт, що відеозаписи є роздільними, а відеофіксація не здійснювалася безперервно, не викликає сумніви в тому, що особа керувала транспортним засобом, та не свідчить про порушення працівниками процедури освідчення, незаконність складення протоколу, та не дає підстав піддавати сумніву зміст даних відеозаписів чи вважати такі докази недопустимими.

Також, у ході розгляду справи суддею не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що поліцейський був упереджений при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 . Виконуючи свої функціональні обов`язки поліцейський діяв в межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09. 11. 2015 № 1452/735.

Окрім того, слід зауважити, що Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у своєму рішенні в справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

На підставі наведеного, суддя прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що повністю підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 126151 від 12.02.2023, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 12.02.2023 № 294, постановою у справі про адміністративне правопорушення від 12.02.2023 серії ЕАС № 6536878, рапортом працівника поліції, а також матеріалами відео фіксації, що долучені до справи.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суддею не встановлено.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, яке слід застосувати до ОСОБА_1 , суддя врахував характер та обставини вчиненого адміністративного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, та прийшов до висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім того, з ОСОБА_1 належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", оскільки, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір підлягає стягненню з порушника.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст.ст. 283-285 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн (сімнадцять тисяч грн 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість грн 80 копійок).

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Н.І. Зарева