ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 678/455/23

Провадження № 33/4820/326/23

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А.

за участю секретаря судового засідання Цугеля А.В.

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Мариняка М.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Мариняка М.В. на постанову судді Летичівскього районного суду Хмельницької області від 08 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Копитинці, Летичівського району Хмельницької області, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , особу з ІІІ групою інвалідності, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 27.03.2023 року о 17 год. 27 хв. ухилилась від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст.150 СК України щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній 27.03.2023 року о 17 год. 27 хв. перебуваючи у громадському місці, а саме в АДРЕСА_2 , показував свої статеві органи перехожим громадянам, чим своїми діями порушував громадський порядок та спокій громадян, однак не досяг віку адміністративної відповідальності, тому до відповідальності притягується його мати ОСОБА_1 , чим остання своїми діями вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП - невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей.

Постановою судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 08 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді попередження. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Мариняк М.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Летичівського районного суду Хмельницької області від 08 травня 2023 року та закрити провадження по справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

На його думку, зазначена постанова є незаконною і необґрунтованою, судом першої інстанції допущено надмірну натуралізацію досліджених у справі доказів. Місцевим судом не вказано в чому саме полягає об`єктивна сторона поставленого у вину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та у своїй постанові суд не мотивував, що ОСОБА_1 допустила вчинення такого правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги також вказує на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 та її захисника, не проаналізував положення ст.184 КУпАП, в процесі розгляду справи не дотримався положень ст.ст.245, 246 КУпАП та не спростував доводів сторони захисту.

Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням положень ст.254 КУпАП. Матеріали справи про адміністративне правопорушення містять грубі порушення вимог закону.

В протоколі про адміністративне правопорушення не вказані прізвища, адреси свідків, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та інші відомості, які є необхідними для вирішення справи. Незважаючи на те, що у протоколі містяться відомості про те, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснені її права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що зроблена відмітка у протоколі, такі права і обов`язки ОСОБА_1 не роз`яснювалися.

Протокол містить відмітку про те, що ОСОБА_1 притягувалась до адміністративної відповідальності, але матеріали перевірки не містять будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_1 , до будь-яких видів відповідальності притягувалась.

Крім того, згідно рапорту на ім`я начальника ВП № З Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Юрія Найчука, надійшло повідомлення щодо події про адміністративне правопорушення від ОСОБА_3 . Але по суті рапорту нікому із посадових осіб ВП № 3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області не було доручено проведення перевірки та прийняття будь-якого рішення за результатами перевірки. Також до матеріалів перевірки приєднано пояснення ОСОБА_4 , яке склав ОСОБА_5 . Таке пояснення складене особою, не уповноваженою на проведення перевірки, а відтак не може вважатися належним і допустимим доказом.

Позиції учасників судового провадження

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Мариняк М.В. у судовому засіданні підтримали доводи поданої апеляційної скарги та просили закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 показала, що обставини вчиненого її сином вона не оспорює, виховує свого сина сама, належним чином виховує та все для цього робить, виконуючи всі батьківські обов`язки, син навчається у тій самій школі, де працює і вона, тому разом ходять до школу, вона контролює сина, відвідує вчителів. Останній час поведінка сина погіршилась, вони з сином ходили до психолога, за рекомендацією якого вона з сином зверталась до лікаря-психіатра, син перебував на лікуванні у психіатричній лікарні.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Мариняка В.Б., допитавши в якості свідка психолога Летичівського ліцею №1 ОСОБА_6 , перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Натомість, суд першої інстанції не дотримався зазначених вище положень та не з`ясував фактичні обставини цього адміністративного правопорушення для повного, всебічного й об`єктивного розгляду справи, як цього вимагає стаття 245 КУпАП та стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і, як наслідок, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення та прийняв незаконне і необґрунтоване рішення.

Так, відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 27.03.2023 року о 17 год. 27 хв. ухилилась від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст.150 СК України щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній 27.03.2023 року о 17 год. 27 хв. перебуваючи у громадському місці, а саме в АДРЕСА_2 , показував свої статеві органи перехожим громадянам, чим своїми діями порушував громадський порядок та спокій громадян, однак не досяг віку адміністративної відповідальності, тому до відповідальності притягується його мати ОСОБА_1 , чим остання своїми діями вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП - невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей.

Проте, з таким висновком судді суду першої інстанції погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідальність за частиною 1 статті 184 КУпАП настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Зазначена норма є бланкетною, і вона лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний зміст. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Так, відповідно до положень ст. 150 Сімейного кодексу України, яка передбачає обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та посилання на яку міститься як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові судді, батьки зобов`язані:

- виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини ;

- піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток;

- забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя;

- поважати дитину.

Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.

Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Також згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (із змінами та доповненнями), батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

В частині 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, з наступними змінами, містяться роз`яснення щодо ухилення батьків від виконання своїх обов`язків, згідно яких ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП проявляється у невиконанні батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т.ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за проведенням дозвілля); незабезпечення дитині безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов тощо.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються не в повному обсязі.

Обґрунтовуючи свій висновок щодо наявності вини ОСОБА_1 , суд посилається на наявні у матеріалах справи докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №958334 від 27.03.2023, в якому зазначено, що ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст.150 СК України щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; рапорт від 27.03.2023; пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Суд першої інстанції приймаючи оскаржувану постанову виходив з того, що вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення, заявою та письмовими поясненнями та наданими показаннями свідків, які були допитані в суді першої інстанції.

Однак, з таким висновком суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП, погодитись неможливо.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу ст.283 КУпАП, формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення його, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст.255 Кодексу України про адміністративних правопорушень.

Всупереч вищевикладеному, у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не вказано, в чому конкретно полягає ухилення останньої від виконання нею обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання її сина, в яких її діях вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та яке конкретне порушення вимог ст. 150 СК України мало місце.

Самі по собі наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, а саме те, що 27.03.2023 року о 17 год. 27 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи у громадському місці, а саме в АДРЕСА_2 , показував свої статеві органи перехожим громадянам, чим своїми діями порушував громадський порядок та спокій громадян, однак не досяг віку адміністративної відповідальності, тому до відповідальності притягується його мати ОСОБА_1 , не можуть бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 , як мати, ухиляється чи не виконує покладені на неї обов`язки по вихованню дитини та своїми діями вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

Звертаю увагу, що відповідальність батьків за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено КУпАП, передбачена ч.3 ст.184 КУпАП, а не ч.1 ст.184 КУпАП.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що неповнолітній ОСОБА_2 дійсно перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» з 14.2.2023 до 08.03.2023; з 28.03.2023 до 19.04.2023 з діагнозом: інші змішані розлади поведінки та емоцій, згідно відповіді адміністрації КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради від 19 червня 2023 року, на запит Хмельницького апеляційного суду.

Як вбачається з довідки КНП «Летичівська багатопрофільна лікарня» Летичивської селищної ради, ОСОБА_2 пребуває на обліку у психіатра під динамічним спостереженням з жовтня 2021 року з діагнозом змішані розлади поведінки та емоцій та проходив лікування у КНП «ХОЗНПД» ХОР.

Згідно показань допитаного судом першої інстанції свідка ОСОБА_3 , інспектора СЮП ВП ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №958334 від 27.03.2023 року стосовно ОСОБА_1 , в даному випадку ОСОБА_1 як матір малолітнього ОСОБА_7 вчинила дане правопорушення, а саме порушила вимоги ст.150 СК України, раніше ОСОБА_1 також зверталась до відділу поліції та служби у справах дітей з приводу того, що її сину потрібна допомога з приводу його виховання, це вже не перший випадок, коли ОСОБА_1 неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, а саме погано виховує свого сина ОСОБА_2 , оскільки останній вчиняє протиправні дії та адміністративні правопорушення.

Між тим, свідок ОСОБА_8 , яка є педагогом - вчителем Летичівського ліцею №1, а також являється класним керівником 7-В класу де навчається ОСОБА_2 , суду пояснила, що на її думку його матір ОСОБА_1 належним чином виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання сина, що ОСОБА_1 регулярно бачиться зі своїм сином, цікавиться його навчанням та успішністю в школі, слідкує куди він ходить, оберігає його, її син доглянутий. На її думку матір ОСОБА_1 добре виконує батьківські обов`язки щодо сина та доброзичливо до нього ставиться.

Аналогічні за змістом показання надала допитана в ході апеляційного розгляду в якості свідка психолог Летичівського ліцею №1 ОСОБА_6 , яка 27 років працює практичним психологом, знає з дитинства ОСОБА_2 , яка підтвердила, що мати ОСОБА_1 займається вихованням сина, вона зверталась до психологічної служби з приводу поведінки її сина, яка погіршується в періоди осінь, весна, вони працювали з матір`ю та сином, за їх рекомендації ОСОБА_1 зверталась із сином до психіатра. Вона не має зауважень до ОСОБА_1 , як до матері, яка виконує свої батьківські обов`язки.

Також матеріали справи містять позитивні характеристики ОСОБА_1 з місця роботи та проживання (а/с 22, 23), та акт обстеження умов проживання ОСОБА_2 від 11.04.2023 року, за результатами якого комісія вважає, що умови проживання є задовільними (а/с 27).

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин» і такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення правопорушення та враховуючи, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» і таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п. 53 рішення Суду від 20.09.2012 у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Аналізуючи вищенаведені обставини справи та норми діючого законодавства, апеляційний суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання її малолітнього сина ОСОБА_2 , тоді як його поведінка може бути наслідком наявних у нього розладів поведінки та емоцій, згідно довідки психіатра, а не ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків.

Враховуючи, що за результатом аналізу матеріалів справи, у діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП, не вважаю за доцільне досліджувати всі доводи апеляційної скарги, які у своїй більшості стосуються процесуальних аспектів та не впливають на встановлений факт відсутності події та складу правопорушення.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зважаючи на наведене вище, ретельно дослідивши матеріали справи, допитавши в якості свідка психолога Летичівського ліцею №1 ОСОБА_6 , вважаю, що подана апеляційна скарга є обґрунтованою, наведені достатні та належні підстави для спростування висновків суду першої інстанції та констатації відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП.

З урахуванням наведеного та за відсутності в матеріалах справи будь-яких об`єктивних доказів вини ОСОБА_1 , вважаю за необхідне задовольнити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Мариняка М.В., скасувати постанову судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 08 травня 2023 року та закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП, оскільки наявність події та складу адміністративного правопорушення не знайшла свого підтвердження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 247, 285, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Мариняка М.В. задовольнити.

Постанову судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 08 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді попередження, скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 184 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя