Справа № 161/3118/23
Провадження № 3/161/1403/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2023 року суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Кирилюк В.Ф., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , військовслужбовця,

за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 23 лютого 2023 року серії ААД №150541, ОСОБА_1 23 лютого 2023 року о 17 год. 34 хв. у м. Луцьку по вул. Василя Мойсея, 1, керував автомобілем Opel Astra, НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку на місці події проводився із застосуванням приладу драгер. Результат 1,40 проміле. Такі дії кваліфіковані поліцейським як порушення п.2.9 «а» ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Він же, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 23 лютого 2023 року серії ААД №150542, 23 лютого 2023 року о 17 год. 34 хв. у м. Луцьку по вул. Василя Мойсея, 1, керував автомобілем Opel Astra, НОМЕР_1 , не був уважним під час руху, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем Audi Q7, НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який зупинився попереду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками. Такі дії кваліфіковані поліцейським як порушення п.п.2.3 «б», 13.1 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

На розгляд справи у суді ОСОБА_1 не прибув, але надіслав на адресу суду письмові пояснення, в яких повністю визнає свою вину у вчиненому та щиро кається. Просить суд не позбавляти його права керування транспортними засобами.

Одночасно, ОСОБА_1 у своїм письмових поясненнях заперечує свою вину у правопорушенні, передбаченому ст.124 КУпАП, оскільки вважає неналежною схему місця ДТП.

Присутня в судовому засіданні в режимі відеоконференції захисник Машевська Л.А. просила суд застосувати для даного випадку аналогію закону, а саме правила ст.69 Кримінального кодексу України стосовно призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши письмові матеріали справи, зокрема наявний відеозапис події, суддя дійшов наступних висновків.

На переконання судді винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:

1) протоколами про адміністративне правопорушення;

2) актом огляду на стан алкогольного сп`яніння;

3) чеком приладу Drager;

4) направленням на огляд;

5) схемою місця ДТП;

6) письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , які надані поліцейським;

7) рапортом поліцейського;

8) відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Суддя відхиляє посилання ОСОБА_1 на неналежність складеної схеми місця ДТП, оскільки вона підписана ним без зауважень, а значить він самостійно підтвердив, що обставини, які зафіксовані у ній, відповідають дійсності. Інших обставин подій ні у своїх письмових поясненнях, які надавалися поліцейським, ні під запис нагрудних камер поліцейських, ОСОБА_1 не повідомляв, а зміна його позиції під час судового розгляду суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за завдану шкоду іншому транспортному засобу.

За таких обставин, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто, адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Він же вчинив порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто, адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують правопорушення, суддя не вбачає.

Посилання захисника та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на щире каяття останнього, суддя відхиляє, оскільки як видно з позиції ОСОБА_1 у суді, відповідних висновків про протиправність своїх дій він не зробив, не визнав своєї вини за правопорушенням, передбаченим ст.124 КУпАП, а також не вважає, що саме перебування його у стані алкогольного сп`яніння могло спричинити дане ДТП, а не надумані недоліки у схемі місця ДТП, яка не заперечувалася ним на місці події.

Що стосується доводів захисника про можливість застосування за аналогією закону правил ст.69 КК України, то суддя зазначає, що аналогія закону застосовується виключно, якщо відповідні суспільні відносини нормативно не врегульовані, тобто існує прогалина у законодавстві.

У чинному КУпАП дійсно наявні деякі такі прогалини, які за аналогією закону можуть регулюватися іншими актами законодавства, як то інститут відводу судді, проведення судових засідань в режимі відеоконференції, проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення тощо.

Однак питання призначення адміністративного стягнення чітко врегульована главою 4 КУпАП, і будь-якої прогалини в даному випадку не існує, як і підстав застосувати аналогію закону. Законодавець навіть окремо передбачив неможливість застосування до правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, звільнення від відповідальності за малозначність, що ще раз підкреслює його підвищену суспільну небезпечність.

З наведених вище мотивів суддя відхиляє доводи захисника про можливість, за аналогією закону, застосувати до даних правовідносин положення ст.69 КК України.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що він є військовослужбовцем і автомобіль є його «єдиним джерелом доходу», то суд зазначає, що вказані твердження є маніпулятивними, адже ОСОБА_1 , як військовослужбовець, отримує грошове забезпечення за несення ним військової служби, а не за керування автомобілем. Яким чином автомобіль ОСОБА_1 , є його «єдиним джерелом доходу», коли він проходить військову службу, ні захисник, ні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не пояснили.

Суддя також вважає недопустимим використання ОСОБА_1 свого статусу військовослужбовця для виправдання своїх дій та для уникнення стягнення, передбаченого законом. В умовах воєнного стану, а особливо, на територіях де не ведуться бойові дії, військовослужбовці мають бути взірцем для інших в питаннях дотримання законності та дисципліни, адже вони є представниками Збройних Сил України, які в ситуації, що склалися у державі, мають найвищу довіру у суспільстві. Поведінка ОСОБА_1 , який у стані алкогольного сп`яніння наніс матеріальну шкоду іншій особі, при цьому повідомляючи що він є військовослужбовцем, вкрай негативно відображається на престижі Збройних Сил України, що ще раз свідчить про необхідність накладення стягнення на нього.

Отже, враховуючи всі обставини справи про адміністративне правопорушення, особу правопорушника, суддя дійшов висновку, що на нього, на підставі ст.36 КУпАП, слід накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника слід також стягнути судовий збір у сумі 536,80 грн. Відомостей про наявність у правопорушника пільг про сплаті судового збору, які передбачені п.п. 8, 9, 10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», матеріали справи не містять.

Підстав для застосування пільги, передбаченої п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» суддя не знаходить, оскільки вчинене правопорушення не пов`язане з виконанням військового обов`язку.

Керуючись ст.ст.36, 40-1, 124, 130, 283, 284, 304 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП остаточно накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. На підставі ч.2 ст.308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у вищенаведений строк, у порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу, що складає 34 000,00 грн.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф. Кирилюк