"12" квітня 2023 р. Справа № 363/584/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Олійник С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Вишгородського РУП ГУНП в Київській області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,

який притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

03 січня 2023 року о 13 год. 35 хв. в с. Рикунь, по вул. Гагаріна 13, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ днз. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода). Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час складання протоколу ОСОБА_1 з його обставинами не погодився, однак пояснень не виклав.

Зазначені обставини підтверджуються даними:

протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №319884, згідно якого 03 січня 2023 року о 13 год. 35 хв. в с. Рикунь, по вул. Гагаріна 13, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ днз. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода). Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

витягом, щодо отримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення водія серії НОМЕР_2 ;

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук і ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду за допомогою алкотестера Драгер;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

копією паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , виданого 16.01.2008 року;

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

даними відеозапису з місця події;

а також витягом з ІПС МВС України «Армор».

Для повного та всебічного розгляду справи в судове засідання викликалися свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_2 , в суді ствердив, що 03.01.2023 року він разом із ОСОБА_3 прибули до с.Рикунь, вул. Гагаріна, почали спілкуватися з абонентом. Через певний час прийшов незнайомий чоловік, який за своєю поведінкою був у стані алкогольного сп`яніння, і почав перешкоджати перевірці абонента. На запитання, хто це такий, він відповів «мер села» і почав випроводжувати всіх з будівлі. Викликали поліцію для роз`яснення ситуації. Ми пояснили, що ОСОБА_1 знаходиться у нетверезому стані, а також, що він приїхав на автомобілі це бачив водій ОСОБА_3 . При складанні протоколу грубо відповідав інспекторам, неадекватно поводився.

Свідок ОСОБА_3 в суді ствердив, що 03.01.2023 року прибули в с. Рикунь, вул. Гагаріна, 13 бригадою слюсаря і майстра. Бригада зайшла з господинею у двір, а він залишився в авто. Через 15 хвилин під`їхав автомобіль ВАЗ 2109 НОМЕР_1 , яким керував, як стало відомо пізніше, ОСОБА_1 , спитав де інші та пішов у двір. Ствердив, що за кермом знаходився саме ОСОБА_1 , а поруч з ним в автомобілі сидів другий чоловік, обидва були в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 пішов у двір, там почав кричати, він стояв на вулиці біля своєї машини, далі ОСОБА_1 кричав, щоб прибрали машини та щоб він нікого не бачив. Майстер визвав поліцію. Коли прибула поліція, ОСОБА_1 почав спілкуватися з поліцією на підвищених тонах, потім хвилин через 20 підійшов батько ОСОБА_1 , щоб забрати машину. ОСОБА_4 не показував жодним документів працівникам поліції. Потім ОСОБА_1 почав показувати документ посвідчення МЧС і поводився неадекватно. Неодноразово було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, але він відмовився. При відмові він стверджував, що не був за кермом.

Справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 призначалася до розгляду чотири рази 14.02.2023 року, 27.02.2023 року, 28.03.2023 року та 12.04.2023 року, однак останній жодного разу до суду не прибув.

Згідно довідки від 13.02.2023 року №409, ОСОБА_1 призваний на військову службу по мобілізації 08.02.2023 року.

Разом з тим, будучи належним чином повідомленим про день розгляду справи жодних пояснень по суті адміністративного правопорушення та будь-яких клопотань ОСОБА_1 до суду не надав.

Судом роз`яснювалось ОСОБА_1 право бути присутнім, надати пояснення та докази, засобами поштового або електронного зв`язку, брати участь у режимі відео конференції, однак останній не скористався цим правом.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ч. ст. 277-2 КУпАП України, повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, ОСОБА_1 своєчасно та належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення слухання справи суду не надав, у зв`язку з чим справа розглядається без участі правопорушника, відповідно до ст. 268 ч. 1 КУпАП.

Неявку правопорушника у судове засідання суд розцінює, як намагання уникнути відповідальності та затягування розгляду справи.

З огляду на те, що при повідомленні судом про місце і час розгляду справи, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не з`явилась у судове засідання, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить відмітка у ньому про те, що розгляд адміністративної справи відбудеться за сповіщенням суду, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження". Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Отже, сторона, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду справи, учасником якої він є, та зобов`язана утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі N 910/189/14.

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею ст. 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення свідків, суд дійшов до висновку, що правопорушник вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП і повинен нести передбачену законом відповідальність з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що відомості викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України є достовірними та підтверджені зазначеними вище доказами.

За таких підстав, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а його вину у тому, що він на вимогу працівника поліції відмовився в установленому порядку пройти огляд для визначення стану сп`яніння, доведено повністю.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП, пом`якшують або ж обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суд не вбачає.

Правилами дорожнього руху України встановлено, що водій, це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 .

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також з метою запобігання вчиненню нових правопорушень, буде доречним застосувати щодо нього стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 відноситься до категорій осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Таким чином суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При обранні стягнення суд ураховує конкретні обставини справи та дані про особу правопорушника, який раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 33, 130, 283 і 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП України судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп. на користь держави.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд Київської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Суддя С.В. Олійник