ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7273/23
провадження № 3/753/3377/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2023 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Заруба П.І., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

24 квітня 2023 року о 22-й годині 20 хвилин, ОСОБА_1 керував автомобілем «Ніссан Almera» д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 12-б, з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода). Від проходження медичного огляду на визнання стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Алкотест Драгер» та проведення огляду у медичному закладі водій відмовився на нагрудну бодікамеру 472253, 472772, 473515, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 був повідомлений, що розгляд справи відбуватиметься в Дарницькому районному суді м. Києва.

Проте, будучи завчасно, до початку судового розгляду, належним чином тричі повідомленим за допомогою засобів направленням смс-повідомлення, на виклики суду не з`являвся та провадженням щодо нього не цікавився.

Приписами ч. 2 ст. 268 КУпАП, встановлено вичерпний перелік норм, при розгляді яких участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою. Однак, ст. 130 КУпАП в цьому переліку відсутня.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-VI від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. У п. 41 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 р. (заява № 3236/03) зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_1 повністю підтверджується наданими суду матеріалами справи, а саме фактичними даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 365773, який складений відповідно до вимог ст. 256 КУпАП (а. с.1), направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.2), рапорті інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону тактично-оперативного реагування УПП у м. Києві старшого лейтенанта поліції Півень, відповідно до якого 24.04.2023 року приблизно о 22-й годині 20 хвилин під час патрулювання Дарницького району м. Києва екіпажом Рубін Т-2.2 на вул. А.Ахматової, було помічено автомобіль «Ніссан Almera» д.н.з. НОМЕР_1 , який здійснив проїзд на червоний сигнал світлофору, чим порушив п. 8.3е ПДР України. Зупинивши автомобіль, за кермом був громадянин ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. На місце події викликано екіпаж Рубін 203, які склали відносно ОСОБА_1 відповідний протокол (а.с.3), постанові серії АЕС № 6885330 від 24.04.2023 року про накладення адміністратвиного стягнення на ОСОБА_1 , оскільки останній не мав при собі реєстраційного документу на транспортний засіб (а.с.4), акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 24.04.2023 (а.с.5), відеозаписі з нагрудної бодікамери поліцейського, з перегляду якого вбачається що на неодноразові пропозиції працівників поліції пройти огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та у лікаря нарколога ОСОБА_1 ухиляється від відповіді, говорить постійно, що у нього забрали ключі від квартири і не реагує на пропозицію працівника поліції. При цьому йому роз`яснюють, що в разі не вчинення дій, спрямованих на проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, його дії будуть розцінені як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння. Натомість ОСОБА_1 знову говорить, що в нього забрали ключі від квартири, і що він не пройде огляд на стан сп`яніння, але не вчиняє жодних дій, які б свідчили про його намір дійсно виконати вимогу поліцейського та пройти огляд на стан сп`яніння.

Судом встановлено, працівник поліції неодноразово висував вимогу водієві пройти огляд на стан сп`яніння, що чітко зафіксовано на відеозаписі та розцінив дії ОСОБА_1 як відмову, тому почав процесуально оформлювати цю відмову, а саме складати протокол про адміністративне правопорушення. Будь-які подальші зміни позиції водія та його висловлювання, не можуть впливати на дії поліції до завершення процедури складання протоколу.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, відновити послідовність подій та надати оцінку діям осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Вказаний відеозапис отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином норми ПДР встановлюють імперативний обов`язок водія, а не його право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) - ПДР не містять.

Також, відповідно до вимог розділу п. 1 Х розділу «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вказані вимоги працівниками поліції були виконані, ОСОБА_1 був відсторонений від керування автомобілем, що підтверджується актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Таким чином, приходжу до висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи обставини та характер скоєного, особу ОСОБА_1 те, що він не працює, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536, 80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 130, 283, 284, 285 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суддя,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнути ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 гривні.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого на оскарження.

Суддя П.І. Заруба