ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2023 Суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Пустовойт Т.В., розглянувши подання начальника Володимирського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» у Волинській області Скіць Т.В. щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 на яку за постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15.04.2021 накладено адміністративне стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт, для вирішення питання про звільнення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення,

В С Т А Н О В И В:

26.06.2023 начальник органу пробації звернувся до суду з вищевказаним поданням, в якому просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, накладеного за постановою суду від 15.04.2021, у зв`язку із закінченням строку давності виконання вказаного судового рішення.

В обґрунтування заявленого посилається на те, що копія постанови суду надійшла до Володимир-Волинського відділу з питань пробації 14.06.2021 року, 10.02.2022 року ОСОБА_1 , була ознайомлена з порядком та умовами відбування стягнення та попереджена, про відповідальність за ухилення від відбуття стягнення. Цього ж дня порушнику було вручено перше направлення до КП "Володимир-Волинське ТМО" для відбуття призначеного стягнення, згідно якого порушниця зобв`язана була приступити з 11.02.2022 року. В подальшому, останній повторно неодноразово вручались направлення для відбуття суспільно-корисних робіт, разом з тим до теперішнього часу, ОСОБА_1 адміністративне стягнення не відбула, оскільки їй було відмовлено у працевлаштуванні.

З огляду на вказане, з посиланням на ст. 80 КК України та аналогію закону, враховуючи, що постанова суду не виконана впродовж двох років з дня набрання такою законної сили, при цьому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності знаходиться явно в невигідній правовій ситуації, представник органу пробації просить подання задовольнити.

У судовому засіданні представник Володимир-Волинського МРВ з питань пробації Плеханов О.М. подання підтримав та просив його задовольнити.

Правопорушниця ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила, обставини викладені у поданні, що вона працювала за строковим договором у м,ясокомбінаті м.Нововолинськ, на теперішній момент звільнилась, періодично підробляє по найму , польові роботи. Неодноразово направлялась на підприємства і лікарню для відбуття стягнення, але всюди отримувала відмову.

Заслухавши пояснення представника органу пробації та ОСОБА_1 , дослідивши представлені матеріали, суд прийшов до висновку, що дане подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.298 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

У відповідності до ст.304 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

15.04.2021 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області ОСОБА_1 визнанано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП та їй призначено адміністративне стягнення у виді 120 годин суспільно-корисних робіт.

Постанова суду перебуває на виконанні Володимир-Волинського МРВ з питань пробації філії ДУ «Центр пробації» в Волинській області.

Відповідно до ст.305 КУпАП, контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Положеннями КУпАП передбачено, що орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, може припинити її виконання, при цьому звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення не передбачено.

В силу вимог ст. 302 КУпАП за наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9 ст. 247 цього Кодексу, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання.

Так, відповідно до пунктів 5, 6 та 9 ст.247КУпАП орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання, у разі: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 №10-рп/2011(2) зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У цьому ж рішенні КСУ поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому з метою додержання принципу законності в необхідних випадках необхідно застосовувати принцип аналогії закону найбільш близького до адміністративно-деліктної галузі права - кримінального процесуального законодавства.

Стаття 80 КК України (за аналогією) передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Особа, на яку накладено адміністративне стягнення певного виду не може перебувати в потенційному очікуванні виконання фактично покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і правопорушником адміністративні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання постанови про накладення стягнення.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного стягнення зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, на яку накладено певний вид стягнення, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Як зазначалося вище, ОСОБА_1 була визнана за постановою суду від 15.04.2021 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді виконання суспільно корисних робіт на строк сто двадцять годин.

З повідомлення органу пробації вбачається, що вказана постанова прийнята до виконання 14.06.2021.

В ході виконання даної постанови ОСОБА_1 неодноразово вручались направлення на визначені, відповідно до встановленого переліку, підприємства та установи, однак їй було відмовлено у працевлаштуванні по тій чи іншій причині, в тому числі у зв,язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, і як наслідок зменшення об,єму виконаних робіт та фінансування підприємств.

В судовому засіданні вказувала, що бажає і неодноразово сприймала заходи щодо відбуття стягнення.

Наразі ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк сто двадцять годин не виконала причин, які не свідчать про ухилення або злісне ухилення особи від відбування адміністративного стягнення.

КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання,якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).

Крім цього, з часу набрання законної сили постановою суду про призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт минуло два роки.

На підставі викладеного, виходячи із неможливості виконання постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 відповідно до ст.303,304 КУПАП, її слід звільнити від відбування покарання у виді суспільно-корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст..ст.303,304 КУпАП, рішенням КС України від 11.10.2011 №10-рп/2011(2), ст.80 КК України,

П О С Т А Н О В И В:

Подання Володимир-Волинського МРВ з питань пробації філії ДУ «Центр пробації» в Волинській області про вирішення питань пов`язаних з виконанням постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 від відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт за ст. 183-1 КУпАП призначеного постановою на яку за постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15.04.2021 накладено адміністративне стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Тетяна Пустовойт