ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/834/23 Справа № 214/6614/22 Суддя у 1-й інстанції - Чернова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Круподеря Д. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Круподеря Д.О., за участю секретаря Васюти О.О., захисника Морозова В.Ю., особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Морозова В.Ю. на постанову судді Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2023 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 16.11.2022 року о 12-33 годині у м. Кривий Ріг по вул. Бикова, 31 Саксаганського району водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗИЛ431410 д.н.з. НОМЕР_1 , був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не стежив за її зміною, не дотримувався безпечної дистанції, не врахував під час вибору безпечної швидкості стан т.з., щоб надати змогу зупинити т.з. під час виникнення небезпеки для руху не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки, в результаті чого допустив зіткнення з т.з. RENAULT MASTER д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що спричинило матеріальні збитки та механічні пошкодження, чим порушив п. 2.3б,12.1, 12.3, 13.1 ПДР України.

Постановою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2023 року, закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП.

З таким судовим рішенням не погодився захисник Морозов В.Ю. та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить закрити провадження у з`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. На обґрунтування своїх вимог вказує, що в матеріалах справи міститься відеодоказ, що автомобіль RENAULT MASTER здійснив обгін по зустрічній смузі руху через подвійну суміжну смугу, різко загальмував, чим унеможливив ОСОБА_1 різко загальмувати та уникнути ДТП.

Крім того, наявна поломка гальмівної системи ЗИЛ431410, яка призвела до неможливості екстреного гальмування, не була відома ОСОБА_1 , оскільки автомобіль не в його власності, він був учнем автошколи та особисто перевірку автомобіля перед виїздом не здійснював.

Стверджує, що керував транспортним засобом із дотриманням усіх ПДР України, а ДТП сталася внаслідок порушення вимог ПДР України водієм автомобіля RENAULT MASTER.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно в їх сукупності.

При цьому суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідати вимогам ст.283 КУпАП.

Цих вимог закону суддею місцевого суду під час розгляду справи та при винесенні постанови дотримано не було.

Виходячи із системного аналізу вказаного законодавства України, усталеної правової позиції ЄСПЛ, який за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03), враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (ст. 3 Основного Закону) та який знайшов своє закріплення у судовій практиці КСУ, ВСУ, ВС і прецедентних рішеннях ЄСПЛ, апеляційний суд приходить до переконання, що зазначена справа, належить до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на цю категорію справ поширюється гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема положень КПК України, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності та їх захисників (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), а для суддів усіх інстанцій важливим елементом законного і справедливого правосуддя, оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

З урахуванням викладеного, особа, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення (за аналогією з КПК України), має право на власний розсуд формувати лінію свого захисту. Показання правопорушника (обвинуваченого) є не лише джерелом доказів, а й засобом захисту ним своїх інтересів, вони мають бути ретельно перевірені й оцінені судом. Жоден доказ не має наперед встановленої сили для суду.

Так, обґрунтовуючи висновок про винуватість ОСОБА_1 , суддя взяв за основу докази, які доводять, що дорожньо-транспортна пригода сталася під час проходження останнім навчання під наглядом інструктора та ймовірного порушення правил ПДР України. При цьому залишив поза увагою пояснення самого ОСОБА_1 щодо несправності гальмівної системи та не зробив аналіз наявних доказів, що призвело до неправильних висновків та безпідставного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Суд першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_1 в настанні ДТП послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 395374 від 16.11.2022 року; письмові поясненнями ОСОБА_2 від 16.11.2022 року, згідно яких він 16.11.2022 року відчув потужний удар в задню частину свого автомобіля RENAULT MASTER з д.н.з НОМЕР_2 , вийшов зі свого авто побачив, що в нього в задню частину авто врізався автомобіль ЗИЛ НОМЕР_1 ; письмові поясненнями ОСОБА_1 , згідно з якими він 16.11.2022 року складав іспит на категорію С. Приблизно о 13-00 годині, рухався з інструктором приблизно 30 км/год , перед зближенням він натиснув на важіль гальмівної системи і відчув, що учбовий автомобіль не реагує, десь метрів за 20 він почав кричати, що гальма не працюють , інструктор давив на гальма, але уповільнення не було; схему місця ДТП від 16.11.2022 року, де зафіксовані ділянка дороги на якій відбулися події, пошкодження та місце зіткнення транспортних засобів, підписаною всіма учасниками ДТП без зауважень; фото таблицю.

Апеляційний суд звертає увагу, що наведені докази вказують лише на факт настання ДТП, що ніким не оспорюється, про порушення ПДР України ОСОБА_1 , які призвели до настання ДТП, вказані докази не містять.

Крім того, як на доказ вини, суд першої інстанції послався на письмові пояснення ОСОБА_3 , згідно яких він 16.11.2022 року приймав іспит по навикам водіння на категорію С у громадянина ОСОБА_1 , рухаючись по маршруту не побачив, що попереду транспортні засоби почали зупинятися і пізно зреагував, почав гальмувати, він своїми діями застосував екстрене гальмування, але відстань до попереду стоячого транспортного засобу була дуже мала до 20 метрів і сталося зіткнення з попереду стоячим транспортним засобом.

Однак вказаний доказ апеляційний суд не може прийняти до уваги, оскільки свідок ОСОБА_3 є інструктором автошколи, якій належить автомобіль ЗИЛ та який під час складання іспиту перебував у кабіні разом із ОСОБА_1 , а отже мав можливість запобігти ДТП шляхом своєчасного гальмування, як він сам про це вказує, однак вказаних дій не зробив або не мав можливості зробити через відмову гальмів у транспортного засобу. Отже, свідок ОСОБА_3 , як працівник автошколи, є зацікавленою особою, а тому його показання суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки вони спростовуються іншими доказами.

Так, ОСОБА_1 надано запис зі стаціонарного відеореєстратора, встановленого в автомобілі ЗИЛ, на якому він складав іспит, відповідно до відеозапису, яким зафіксовано події, як в середині салону так і на проїжджій частині. Увесь час ОСОБА_1 рухався дотримуючись правил ПДР, під час наближення на невеликій швидкості до автомобілю RENAULT MASTER, почав викрикувати про відсутність гальмів та сталася ДТП. Після зіткнення ОСОБА_1 неодноразово повторив про відсутність гальмів та намагання ним гальмувати, шляхом натискання педалі до упору, про що інструктор не заперечував. Крім того, у наданому диску міститься відео файл, відповідно до якого, натискаючи рукою на педаль гальмів, не було зустрічного супротиву.

Апеляційний суд зауважує, що характер пошкоджень автомобілів вказує на невелику швидкість автомобілю ЗИЛ, крім того зазначені обставини спростовують показання свідка ОСОБА_3 та підтверджують факт відсутності гальм в транспортному засобі ЗИЛ, що спричинило настання ДТП та не залежало від дій самого ОСОБА_1 , що в свою чергу вказує на відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, оскільки перевірити справність гальмівної системи перед виїздом у ОСОБА_1 не було змоги, оскільки такий огляд проводиться закладом, який здійснює навчання.

Статтею 35 Закону України Про дорожній рух та пунктами 1, 3 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 р. № 137визначаються транспортні засоби, які підлягають обов`язковому технічному контролю та періодичність його проходження, а також визначають транспортні засоби, які звільнені від проходження обов`язкового технічного контролю.

Крім того, у разі справної гальмівної системи ОСОБА_3 мав би змогу вчинити необхідні дії, що передбачено обов`язками інструктора та зупинити транспортний засіб та уникнути ДТП, однак вказаних дій останнім не зроблено.

Посилання суду, як на доказ вини ОСОБА_1 , на висновки експертного дослідження, є хибними.

Так, висновками експертного дослідження, від 02.12.2022 року за 3 ЕД-19/104-22/36640-ІТ, згідно якого на момент проведення огляду, робоча система автомобіля «ЗИЛ 130» р/н НОМЕР_1 перебуває в працездатному стані, а відповідно була працездатною і на момент ДТП. На момент проведення огляду, система рульового керування автомобіля «ЗИЛ 130» р/н НОМЕР_1 , перебуває в працездатному стані, а відповідно була працездатною і на момент ДТП.

Вказана експертиза проведена через тривалий час після настання ДТП, а тому не можна покладатися на вказані висновки, оскільки справність гальмівної системи саме на час ДТП експертиза підтвердити не може, оскільки працівники автошколи маючи значний час, мали змогу відремонтувати автомобіль задля уникнення відповідальності, однак запис з відео реєстратора беззаперечно спростовує висновок, що робоча система автомобіля «ЗИЛ 130»була працездатною.

Відповідно положення статті 124 КУпАП, відповідальність за статтею 124 КУпАП настає в тому разі, коли внаслідок порушення правил дорожнього руху було спричинено пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад). Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Отже, ст. 124 КУпАП є бланкетною нормою права і адміністративна відповідальність настає в разі порушення суб`єктами адміністративного правопорушення відповідних пунктів ПДР України.

Тобто елементами об`єктивної сторони даного правопорушення, є конкретні діяння учасників дорожнього руху, які полягають у порушенні читко визначених пунктів Правил дорожнього руху, які призвели до суспільно небезпечних наслідків у вигляді пошкодження вказаних вище об`єктів та причинно-наслідковий зв`язок між діянням та наслідками.

Однак, у даному випадку жодних порушень ПДР, що потягли за собою настання ДТП, у діях ОСОБА_1 не вбачається.

Проаналізувавши зазначені обставини у їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність порушення ОСОБА_1 п.п. 2.3б,12.1, 12.3, 13.1 ПДР України.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 р. по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

З огляду на наведене, а також положення статті 62 Конституції України, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є неправильними, оскільки не доведено належними та допустимим доказами наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Отже, доводи в апеляційній скарзі про відсутність у діях ОСОБА_1 порушень вимог ПДР, а відтак і складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим, не можна вважати обґрунтованим рішення суду першої інстанції про визнання його винним.

Оскільки при постановленні рішення судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а постанова скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Морозова В.Ю. задовольнити.

Постанову судді Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2023 року, щодо ОСОБА_1 , у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя