Провадження № 33/824/866/2023 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Сіваєва Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Чарухи Ростислава Ростиславовича на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 20 грудня 2022 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, 29.10.2022 року о 19 год 51 хв на вул. Семена Скляренка, 4, у м. Києві, гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Peugeot», номерний знак "Волонтер" з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, порушення координації рухів. Водій від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, про що здійснювалась відеофіксація. ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 20 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 00 (двадцять) копійок.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Чаруха Р.Р. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 20 грудня 2022 року, оскільки розгляд справи, як і проголошення самої постанови проводився за відсутності ОСОБА_1 та його адвоката. Про постанову дізнались 04.01.2023 року з сайту, ЄДРСР де оспорювана постанова була оприлюднена 27.12.2022 року.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що постанова є незаконною, протиправною та такою, що прийнята із порушенням норм процесуального та матеріального права.

Звертає увагу, що адвокатом до суду направлено заяву про відкладення розгляду справи, оскількиу адвоката була відсутня можливість ознайомитись з матеріалами справи. Крім того, 20.12.2022 у адвоката було призначине слухання кримінальної справи у м. Житомирі, розгляд якої було заплановано задовго до підписання договору про надання правової допомоги з ОСОБА_1 , а участь у судовому засіданні в кримінальному провадженні була обов`язковою. Також, звертає увагу, що ОСОБА_2 на дату розгляду справи перебував у відрядженні в якості волонтера, у зв`язку з чим, теж не мавреальної змоги прибути на судове засідання з метою доведення своєї невинуватості у діянні в якому його звинувачують. Однак, суд першої інстанції безпідставно відмовив, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності була позбавлена передбаченого законодавством права на захист.

Вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачений ч.1 ст. 268 КУпАП.

Наголошує, що судом першої інстанції не допитувались свідки, а працівники, які склали протокол про адміністративне правопорушення не викликались.

Також, зауважує, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився працівниками поліції за допомогою приладу «ARMF 0309», на паркувальному майданчику де особа перебувала більше 1 години після зупинки.

Вважає, що огляд на стан сп`яніння особи є недійсним, а протокол не можна вважати законним та обґрунтованим.

Звертає увагу, що відповідно до п.6 розділу 2 зазначеної Інструкції огляд на стан сп`яніння у водія проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Стверджує, що місцевим судом грубо порушені вимоги КУпАП, щодо необхідності встановлення фактичних обставин справи, а докази, які містяться у матеріалах справи являються недопустимими, оскільки отримані з грубим порушенням законодавства.

Також вважає, що висновки судді не ґрунтуються на доказах отриманих у встановленому законом порядку, а судовий розгляд, проведено без повного, об`єктивного та всебічного з`ясування всіх обставин справи та її вирішення у відповідності до вимог закону.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

У справі яка розглядається, суд у встановлений законом спосіб повідомив сторін про місце, дату і час розгляду справи. Тим самим, він забезпечив останнім розумну можливість представити свою позицію у справі та надати пояснення.

Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Німеччини» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Так, у кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

В рішенні ЄСПЛ у справі «Смірнов проти України», встановлено, що, відповідно до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції призначався на 14.02.2023 на 10-00 год., 21.03.2023 на 9-30 год., 24.04.2023 на 11-30 год. В зазанчені судові засідання ОСОБА_1 та захисник Чаруха Р.Р. не з`являлись, направляли до апеляційного суду клопотання про відкладення розгляду справи, які були задоволені судом. В судове засідання, яке було призначено на 20.06.2023 на 9-30 год. ОСОБА_1 та його захисник Чаруха Р.Р., які були належним чином повідомлений про апеляційний розгляд, до суду не з`явились, направивши до суду клопотання про відкладення розгляду справи. В підтвердження поважності причин не явки до суду, до клопотання був долучений розпорядчий лист від 06.06.2023 р. в зазначеному розпорядчому листі зазначена маршрутна мапа 06.06-07.06.2023 року.

Враховуючи вищезазначене, апеляціний суд вважає, що ОСОБА_1 та його захисник Чаруха Р.Р. подачею клопотань про відкладення розгляду справи без долучення документів у підтвердження поважності причин неявки до суду зловживають своїми процесуальними правами. З метою недопущення недобросовісного створюваним ОСОБА_1 та його захисник Чаруха Р.Р. перепон для руху справи, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність сторін.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_1 слідує, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАПвизначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ж з пунктами 1, 12 розділу ІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що суддя місцевого суду при її розгляді дослідив письмові докази у справі, та, за відсутності жодних клопотань щодо дослідження додаткових доказів, постановив рішення на підставі наявних у провадженні доказів.

На противагу доводам апеляційного прохання, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується перш за все письмовими доказами, які правильно були враховані судом на обґрунтування свої висновків, а саме даними, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 378381 від 29 жовтня 2022 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала(а.с. 1);

- у відеозаписі з нагрудної камери поліцейських, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції в зв`язку з порушенням вимог Правил дорожнього руху (а.с.3,4). В ході спілкування з поліцейськими, водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився (а.с.5).

Таким чином, суддя місцевого суду, проаналізувавши усі докази по справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеним невиконання водієм п. 2.5 ПДР України, отже дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що працівниками поліції була порушена процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення, є безпідставними.

Так, відповідно до положень ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, працівниками поліції були застосовані технічні засоби відеозапису, які були долучені до матеріалів адміністративного провадження щодо ОСОБА_1 .

Доводи апелянта про незаконність, необґрунтованість постанови судді, неналежність та недопустимість доказів у справі апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАПта в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

З огляду на те, що апеляційним переглядом справи щодо ОСОБА_1 не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, а висновки судді місцевого суду в постанові від 20 грудня 2022 року відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних та допустимих доказах і не спростовуються доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу адвоката Чарухи Р.Р. в інтересах ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів провадження розгляд справи в суді першої інстанції відбувся без участі ОСОБА_1 та його захисника Чарухи Р.Р. Зі змістом постанови ОСОБА_1 та його захисник були ознайомлені лише 04 січня 2023 року, в зв`язку з чим не змогли своєчасно подати апеляційну скаргу.

За даних обставин, апеляційний суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Чарухи Р.Р. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 10 березня 2023 року підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Чарухи Ростиславу Ростиславовичу строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 20 грудня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Чарухи Ростислава Ростиславовича - залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 20 грудня 2022 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Рудніченко