ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/746/23
Провадження № 3/292/628/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2023 року смт Пулини

Суддя Червоноармійського районного суду Житомирської області Рябенька Т.С., розглянувши матеріали справи, яка надійшла із сектору превентивної діяльності №1 Відділення поліції № 4 ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки смт Червоноармійськ Червоноармійського району Житомирської області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, зі слів непрацюючої, вдови, несудимої, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась

за ч. 1 ст. 164-16 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 845147 від 06.06.2023 з 28 квітня 2023 року по 08 травня 2023 року ОСОБА_1 за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 займалась забороненим видом господарської діяльності, щодо якого є спеціальна заборона, а саме: збувала самогон 28.04.2023 та 08.05.2023 ОСОБА_2 0,5 л. самогону за ціною 60 грн, чим порушила вимоги ч. 11 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту коньячного, етилового та плодово-ягідного та тютюнових виробів". В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні даного правопорушення не визнала та пояснила, що дійсно інколи раніше виготовляла самогон для власних потреб, однак його не продавала. Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку. Згідно ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на

конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості. Частиною 1 статті 164-16 КУпАП передбачена відповідальність за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України. Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері господарської діяльності. Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається у зайнятті видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона. Згідно зі ст. 3 Господарського Кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Статтею 42 ГК України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було здійснено продаж самогону ОСОБА_2 , однак в протоколі про адмінправопорушення свідків не зазначено. Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи, зокрема, про місце, час вчинення та суть правопорушення, спричинену матеріальну шкоду, а також про свідків і потерпілих. Тобто, предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть. Слід також зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 12 ГК України обмеження щодо здійснення підприємницької діяльності, а також перелік видів діяльності, в яких забороняється підприємництво, встановлюються Конституцією України та законом. Закон України "Про підприємництво" (з наступними змінами) не містить переліку і взагалі не дає поняття заборонених видів підприємницької діяльності. У ньому є перелік видів діяльності, які можуть здійснюватись тільки державними підприємствами і організаціями, чи підприємствами і організаціями, перелік яких визначається встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, або поряд з державними також і підприємствами певних організаційно-правових форм. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами"

виробництво спирту етилового (у тому числі як лікарського засобу), спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, зернового дистиляту, біоетанолу здійснюється суб`єктами господарювання незалежно від форми власності, які мають відповідну ліцензію. Виробництво алкогольних напоїв здійснюється тільки з використанням спирту етилового ректифікованого, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового та виноградного дистиляту спиртового і зернового дистиляту та які мають статус українських товарів відповідно до Митного кодексу України. Використання інших видів спирту для виробництва алкогольних напоїв і харчових продуктів забороняється (ст. 12 вищевказаного закону). Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю (ч.20 ст.15 вищевказаного закону). Тобто в разі ототожнення самогоноваріння з виробництвом етилових спиртів, які не заборонені законом, і їх виробництво та продаж алкогольних напоїв, виготовлених на їх основі, підлягає ліцензуванню, то дії особи слід кваліфікувати за іншими нормами КУпАП. Слід також звернути увагу на те, що чинним КУпАП встановлена адміністративна відповідальність тільки за виготовлення, зберігання самогону та апаратів для його виготовлення без мети збуту (ст. 176 КУпАП), за придбання самогону та інших спиртних напоїв домашнього виготовлення (ст. 177 КУпАП). В зазначених статтях Кодексу самогоноваріння не визначено видом господарської діяльності, щодо якої встановлена спеціальна заборона. З Кримінального кодексу України стаття 203, якою була передбачена кримінальна відповідальність за зайняття забороненими видами господарської діяльності виключена. Отже, надаючи безпосередню оцінку кожному доказу, наявному в матеріалах справи як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, вважаю, що наданими матеріалами не доведено наявність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-16 КУпАП, в діях ОСОБА_1 . Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за обставини відсутності події і складу адміністративного правопорушення. З огляду на викладене, суд вважає необхідним провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-16 КУпАП. На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 164-16, ст. ст. 221, 247, 283-284 КУпАП, суддя П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164-16 КУпАП закрити у зв"язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Червоноармійський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Т. С. Рябенька