Справа № 336/1601/23
Провадження № 3-в/336/35/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Савеленко О.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з заявою про розстрочку виконання постанови суду в частині сплати штрафу, в якій зазначив, що суддею Савеленко О.А. розглянуто справу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.3 ст.130 КУпАП, визнано його винним у вчиненні вказаного правопорушення. Просить розстрочити йому виплату штрафу строком на 12 місяців рівними частинами, у зв`язку з тим, що він офіційно не працює, підробляє, сплатити штраф єдиним платежем не має можливості.

Вивчивши заяву, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно зі ст.304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч.2 ст.301 КУпАП, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Судом встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.03.2023 у справі № 336/1601/23, провадження № 3/336/1243/2023) ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років без конфіскації транспортного засобу. Також, цією постановою з ОСОБА_1 стягнуто в дохід держави судовий збір у сумі 536,80 гривень.

Верховний Суд у своїй постанові від 21.02.2019 справа № 2-54/08 вказав, що відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Отже, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення, наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26.07.2005, Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland». Від 25.07.2005).

Суд критично ставиться до посилань ОСОБА_1 на те, що він не має можливості сплатити штраф єдиним платежем, оскільки у заяві ОСОБА_1 зазначає, що він працює не будучи офіційно працевлаштованим, а тому отримує дохід.

ОСОБА_1 до заяви про розстрочку сплати штрафу не надано жодних доказів, які б підтверджували обставини, що ускладнюють виконання ним постанови або роблять його неможливим.

Правопорушником не надані докази незадовільного матеріального становища (зокрема відомості про відсутність у власності нерухомого майна, банківських депозитів тощо), наявності осіб, які перебувають на його утриманні, тяжкого захворювання, яке позбавляє можливості влаштуватись на роботу.

Окрім того слід зазначити, що з моменту отримання постанови суду 22.03.2023 жодних дій щодо її виконання шляхом сплати штрафу (повністю або частково) та/ або судового збору не вчинив, що свідчить про його небажання виконувати дану постанову.

Суд не розцінює поважною підставною недостатній фінансовий стан, за яким ОСОБА_1 не може одноразово сплатити всю суму одразу.

Крім того, штраф як вид адміністративного стягнення полягає в грошовому стягненні й накладається судом у випадках і розмірі, установлених законом, з урахуванням законодавчо визначених його розмірів.

По суті штраф є заходом примусу, що застосовують від імені держави за постановою суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні її права власності на певну суму грошових коштів, цей вид стягнення спричиняє істотні матеріальні наслідки, невигідні для винуватої особи.

Відтак, призначене стягнення у виді штрафу спрямовано саме на створення істотних матеріальних наслідків для винуватої особи, який за змістом клопотання хоче їх уникнути шляхом сплати у вигідний для нього спосіб, що зводить нанівець саму суть такого стягнення.

Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні ст. 6 Конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок про те, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обов`язкове, судове рішення залишалося невиконаним.

Враховуючи вищевказане, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що правопорушником ОСОБА_1 не доведені обставини, які є підставами для розстрочення виконання судового рішення, у зв`язку з чим у задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст. 301, 304 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.03.2023 у справі № 336/1601/23 (провадження № 3/336/1243/2023) - відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

О.А. Савеленко

Постанова набрала законної сили ________________ 20___рік

Дата видачі постанови ________________ 20___рік