Номер провадження: 33/813/1226/23
Номер справи місцевого суду: 522/7467/23
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі с.Цюри Т.В., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Лігінович Наталі Степанівни Валерійовича на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 25 травня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч.1ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 25 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, представник ОСОБА_1 Лігінович Наталя Степанівна подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить суд поновити строк на подання апеляційної скарги та прийняти скаргу до свого провадження. Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 25 травня 2023 року скасувати та постановити нову постанову, якою закрити адміністративне провадження відносноОСОБА_1 в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачає, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Проте у статті 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ч. 2 ст. 287 КУпАП постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб (Рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства"), воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (Рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України»).

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 цього Кодексу.

Згідно зі ч.1 ст.271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Частина 2 ст.271 КУпАП передбачає, що повноваження адвоката на участь у розгляді справи підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Витяг засвідчується підписами сторін.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом. Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

З аналізу вказаних норм права вбачається, що повноваження адвоката на представництво осіб у справах про адміністративні правопорушення посвідчуються такими документами: довіреністю, ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги.

При цьому, у разі надання до суду ордеру у якості документа, що посвідчує повноваження захисника, до такого ордеру обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника, засвідченого підписами сторін.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга від імені ОСОБА_1 подана адвокатом Лігінович Н.С. на підтвердження повноважень якої до суду надано лише ордер на надання правничої (правової) допомоги (а.с. 13).

Також, вказаний ордер має примітку, що договором про надання правової (правничої) допомоги повноваження адвоката не обмежуються.

Разом з тим, частина 2 ст. 271 КУпАП безумовно вимагає надання захисником витягу з договору, з зазначенням повноважень адвоката або обмежень його прав на вчинення окремих дій як захисника та засвідчення витягу підписами сторін.

Слід зазначити, що така вимога закону про адміністративні правопорушення є обов`язковою і зумовлена тим, що законодавство у справах про адміністративні правопорушення через суворість санкцій фактично є репресивним, у зв`язку з чим повноваження адвоката як захисника повинні бути чітко визначенні та засвідчені підписами сторін.

Проте, всупереч вимогам ч. 2 ст. 271 КУпАП адвокатом Лігінович Н.С. витягу з договору про надання правової допомоги, що укладений між нею - адвокатом та ОСОБА_1 засвідченого підписами цих сторін, до апеляційної скарги на постанову суду, додано не було.

Не надавався адвокатом витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника, і до суду першої інстанції.

Зазначена обставина позбавляє апеляційний суд можливості пересвідчитися у наявності в адвоката повноважень на представництво інтересів ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, зокрема права захисника на самостійне оскарження постанови суду в апеляційному порядку, що в свою чергу унеможливлює прийняття апеляційної скарги адвоката до розгляду, а відтак вона підлягає поверненню особі, що її подала.

Слід зазначити, що положеннями чинного КУпАП не передбачено залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з апеляційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 271, 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Лігінович Наталі Степанівни Валерійовича на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 25 травня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч.1ст. 130 КУпАП повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення апеляційної скарги не позбавляє апелянта права повторно звернутись до апеляційного суду з апеляційної скаргою з дотриманням вимог ст. 271, 294 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра