Номер провадження: 33/813/383/23
Номер справи місцевого суду: 514/9/23
Головуючий у першій інстанції Кравченко П. А.
Доповідач Гемма Ю. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Гемма Ю.М.,

за участю секретаря Узун Н.Д.,

захисника Швець К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Тарутинського районного суду Одеської області від 03.01.2023 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Цією постановою суду ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 гривень.

Стягнено судовий збір у розмірі 536,80 грн. на користь держави.

20.02.2023 ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності, подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування доводів ОСОБА_1 вказує про те, що постанову винесено без його участі, він не повідомлявся про дату та час розгляду справи, копію судового рішення йому надіслано 09.02.2023, а отримано ним 11.02.2023. З цих підстав просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Тарутинського районного суду Одеської області від 03.01.2023 щодо нього.

Заслухавши захисникаШвець К.О., яка підтримала клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, просила його задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи клопотання, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Із викладеного слідує, що законодавець визначив процесуальний механізм, яким встановив обрахування строку на апеляційне оскарження постанови судді з моменту її прийняття, а не отримання копії постанови, особою щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності чи її захисником.

Закон не містить приписів, які б створювали передумови для іншого обрахування строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений строк.

Особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справи «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України»). Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України»).

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що 03.01.2023 судом розглянуто справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 без його участі, який просив розглянути вказану справу за його відсутності, що підтверджено наявною в матеріалах справи заявою ОСОБА_1 на адресу суду. (а.с.6)

При складанні протоколу про адміністративні правопорушення за участю ОСОБА_1 , йому було повідомлено про те, що справа щодо нього буде розглядатись в Тарутинському районному суді Одеської області. (а.с.1)

Отже, ОСОБА_1 було достовірно відомо про те, що справа про адміністративне правопорушення щодо нього перебуває на розгляді в Тарутинському районному суді Одеської області, але він не продемонстрував готовність брати участь в судовому засіданні та від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи.

Зважаючи на викладене, підстави вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи було порушено вимоги ст.268 КУпАП, відсутні.

20.02.2023 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Останнім днем строку оскарження судового рішення є 13.01.2023.

Десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції відповідно до положень ст.294 КУпАП обчислюється з дня її винесення, а не отримання її копії учасником судового провадження.

Посилання ОСОБА_1 на те, що копію постанови суду першої інстанції він отримав лише 11.02.2023 як на поважну причину пропуску ним строку на апеляційне оскарження, не ґрунтуються на законі, оскільки він мав право на оскарження постанови суду протягом 10 днів із дня винесення постанови, а не із дня отримання її копії.

Доказів про те, що судом чинились будь-які перешкоди в отриманні копії судового рішення після оголошення в межах строку на апеляційне оскарження, апелянтом не надано.

У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

В рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» від 3.04.2008 року зазначено, «що від судів вимагається вказувати підстави для поновлення права на оскарження судового рішення, однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі, проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки вказується на те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження». Тобто сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

ОСОБА_1 , достовірно знаючи про те, що справа щодо нього розглядається в суді першої інстанції, не проявив належної процесуальної поведінки та в розумні інтервали часу не цікавився станом розгляду справи та її результатом.

При цьому ОСОБА_1 не був позбавлений можливості на своєчасне отримання інформації щодо результату розгляду справи щодо нього протягом строку апеляційного оскарження, що свідчить про його неналежну процесуальну поведінку, яка не була спрямована на його готовність брати участь у розгляді справи, та створення ним умов для розгляду справи за його відсутності з метою подальшого оскарження судового рішення з цих підстав.

З урахуванням наведеного, вказані у клопотанні причини, з яких апеляційну скаргу не було подано в десятиденний строк, починаючи з дня винесення постанови, поважними вважатись не можуть.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу належить повернути ОСОБА_1 у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження без поважних причин та відсутністю правових підстав для його поновлення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Тарутинського районного суду Одеської області від 03.01.2023 у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.204-1 КУпАП щодо нього відмовити у зв`язку із пропуском строку апеляційного оскарження без поважних причин, а апеляційну скаргу повернути апелянту.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: Ю.М. Гемма