Справа № 755/726/23 Головуючий в суді І інстанції - Галига І.О
Провадження № 33/824/1367/2023 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25 січня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25 січня 2023 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 12 грудня 2022 року о 17 годині 50 хвилин, в м. Києві по вул. Сосюри, 1, керував транспортним засобом «Lexus CT 200H» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги указав про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а не в стані алкогольного сп`яніння, як визначено ч. 1 ст. 130 КУпАП та в п. 2.9 «а» ПДР України, а тому склад правопорушення, який поставлений йому у вину не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП та п. 2.9 «а» ПДР України, а відтак відповідальність за діяння, зазначене в протоколі, на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП виключається. Крім того, апелянт, вважав, безпідставною зупинку транспортного засобу під його керуванням, оскільки працівниками поліції не було доведено належними та допустимими доказами факту порушення ним ПРД України, а відтак всі наступні вимоги працівників поліції та складені ними процесуальні документи, на його переконання, не можуть бути належними та допустимими доказами на підтвердження його вини. Поряд з цим, ОСОБА_1 указав про те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, та після його відмови від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу йому працівниками поліції не було запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я, хоча до матеріалів провадження додано направлення на огляд з метою виявлення стану сп`яніння до КНП КМНКЛ «Соціотерапія», однак із даним направленням його ознайомлено не було. При цьому, в направленні зазначено про те, що його було доставлено на огляд в заклад охорони здоров`я, хоча фактично його нікуди доставлено не було, а було відпущено додому. Також апелянт зауважив про те, що його не було повідомлено працівниками поліції про наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а ознаки алкогольного сп`яніння указані в протоколі не відповідають дійсності, оскільки працівниками поліції не перевірялись, а з долученого до матеріалів провадження відеозапису, вбачається, що такі ознаки відсутні. Крім того, ОСОБА_1 указано на невідповідні вимогам ст. 256 КУпАП протоколу про адміністративне правопорушення оскільки у ньому відсутні відомості щодо свідків, наявність яких з огляду на положення ст. 266 КУпАП є обов`язковою. За наведених обставин, просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

За змістом ч.1 ст. 130 КупАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає, у тому числі, у разівідмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи те, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим допустив порушення вимог п.2.5 ПДР, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. За таких обставин доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо необхідності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції ОСОБА_1 не були роз`яснені права, не роз`яснено суть вчиненого правопорушення, не запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі повністю спростовуються відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, з якого вбачається, що під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, у останніх виникла підозра щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим працівниками поліції було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» так і в закладі охорони здоров`я, однак останній відмовився від проведення огляду за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки та відмовився проходити огляд у медичному закладі. При цьому з відеозапису чітко вбачається, що працівниками поліції водію ОСОБА_1 роз`яснено його права, суть вчиненого правопорушення та вказана відмова була зафіксована за допомогою нагрудної камери працівників поліції, що узгоджується з нормами ст. 266 КУпАП та п.4, п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008р. №1103 з наступними змінами. При цьому, відповідно до вимог п.п.4,8 зазначеного Порядку як огляд на стан сп`яніння так і відмова від проходження огляду фіксується за допомогою технічних записів відеозапису. У разі неможливості застосування таких засобів, протокол складається в присутності двох свідків.

Оскільки в матеріалах справи наявний відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, на якому зафіксовано обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , участь свідків не потребувалась, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині також є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не був ознайомлений зі змістом направлення на проведення огляду, яке міститься в матеріалах справи суд до уваги не приймає, оскільки зазначені обставини не є підставою для визнання незаконними дій поліцейських, пов`язаних із виявленням та фіксуванням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Як зазначалось вище, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. За умови відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що було зафіксовано поліцейським за допомогою нагрудної відеокамери, поліцейські взагалі позбавлялися обов`язку видавати відповідне направлення. Це узгоджується із п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого або сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 р. № 1103. Аналіз положень пунктів 6 та 8 Порядку дає підстави стверджувати те, що направлення на проведення огляду видається водію, який виявив згоду на проведення такого огляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів порушення ним вимог Правил дорожнього руху, які стали підставою для зупинки транспортного засобу. не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо необхідності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неповноти дослідження обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що усі обставини справи суддею були досліджені всебічно, повно і об`єктивно, висновки судді ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що розгляд цієї справи суддею місцевого суду проведений відповідно до вимог закону, при її розгляді та ухваленні рішення суддею дотримані вимоги ст. 23, 245, 280 КУпАП, рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення є обґрунтованим і належним чином мотивоване. Підстав для скасування чи зміни постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25 січня 2023 року щодо ОСОБА_1 суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25 січня 2023 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька