Справа № 214/1910/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 квітня 2023 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Сіденко С.І., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від відділення поліції №4 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого продавцем-консультантом в магазині «Мобілайф», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

20.02.2023 ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , вчиняв домашнє насильство економічного характеру, а саме обмежує в праві на користування сумісним житлом ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , чим вчинив економічне насильство в сім`ї, згідно ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.

Представник ОСОБА_1 адвокат Святенко Є.Ю. в судовому засіданні вину свого підзахисного заперечував, вказав, що в даному випадку між сторонами наявні цивільно-правові відносини. Пояснив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходяться в стадії розлучення, факт зміни замків на дверях їх спільної квартири ОСОБА_1 його адвокат не заперечує, однак наголошує, що це зроблено після того, як з квартири почати пропадати цінні речі, дружину пускає до квартиру тільки у його присутності, зазначає, що речей ОСОБА_2 в квартирі немає, вона їх вивезла з квартири заздалегідь.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила факт перебування її з ОСОБА_1 в стадії розлучення. Пояснила, що з дитиною перебувала за кордоном у зв`язку з військовим станом в країні, після повернення до України, їх спільне життя з ОСОБА_1 не склалось, тому вони вирішити розлучитись. З чоловіком постійно виникають сварки, він змінив замки на дверях, до квартири її не пускає, хоча квартира є їх спільною власністю, там знаходяться її та дитини речі. Зауважила, що своїми діями ОСОБА_1 вчиняє щодо неї домашнє насилля економічного характеру, через що вона змушена поневірятись та жити з дитиною у родичів чи в орендованому житлі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої, суддя приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд, виходячи з наведеного, з дотриманням ст.ст. 245, 280 КУпАП всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_3 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за ознаками вчинення домашнього насильства.

Ст. 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

З пояснень представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілої та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є чоловіком та дружиною, тобто в контексті ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вони є суб`єктами, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, тому відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_1 є суб`єктом інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що:

-економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Таким чином, домашнє насильство, зокрема, економічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими навмисно спричиняється позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними іншому члену сім`ї.

Відповідно до Стамбульської Конвенції, домашнє насильство розуміється як певний спосіб поведінки, якою одна особа намагається утвердити або підтримати контроль над іншою особою, що відноситься до певної групи і знаходиться у вразливій ситуації.

Стаття 280 КУпАП вказує, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до пояснень потерпілої в справі, та факт, який не заперечує представник ОСОБА_1 , суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 , умисно змінив замки в дверях їх спільної квартири з потерпілою ОСОБА_2 , чим позбавив її права доступу та користування цим житлом, майном, що перебувають в ньому, тобто намагався утвердитися над іншою особою. Вказані діяння ОСОБА_1 підпадають під визначення п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та положень Стамбульської Конвенції, що в свою чергу утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП підтверджується, також, дослідженими матеріалами справи, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №832576від 01.03.2023;

- письмовою заявою ОСОБА_2 до ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 та сусідів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;

- рапортами від 18.01.2023;

- копією висновку ЖЄО № 1046 від 18.01.2023.

Таким чином, у суду не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яке полягає у вчинені домашнього насильства.

Твердження представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що ОСОБА_1 був змушений змінити замки на дверях їх спільної квартири у зв`язку з тим, що з квартири зникають цінні речі, суд вважає голослівними, та спрямованими на уникнення відповідальності, доказів щодо вчинення потерпілою ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 кримінальних правопорушень суду не надано, також вони є спростовані свідченнями в суді потерпілої, які повністю узгоджуються з її письмовими поясненнями, які містяться в матеріалах справи.

Обираючи вид і міру стягнення, суд, керуючись вимогами ст. 33 КУпАП, враховує особу ОСОБА_1 , тяжкість, обставини вчинення правопорушення, тому вважає за необхідне застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу, яке відповідно до вимог ст. 23 КУпАП суд вважає справедливим, достатнім і необхідним для запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 27, 33-35, 40-1, ч. 1 ст. 173-2, 245, 268, 280, 283, п. 1 ч. 1 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 305 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішується органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вище вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя Сіденко С.І.