"11" квітня 2023 р. Справа № 363/4053/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Дьоміна О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції м. Києва ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний матеріал стосовно ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП. Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №374594 від 31.10.2022 року вбачається, що 31.10.2022 року о 20 год. 30 хв. в с. Нові Петрівці по вул. Свято-Покровській, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MITSUBISHI LANCER, д/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка не відповідає дійсності, тремтіння пальців рук, блідість обличчя, зіниці очей слабо реагують на світло). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судових засіданнях ОСОБА_1 проти обставин, викладених в протоколі категорично заперечував, посилався на те, що 31.10.2022 року о 20 год. 30 хв. в с. Нові Петрівці по вул. Свято-Покровській, він керував транспортним засобом MITSUBISHI LANCER, д/н НОМЕР_1 та був зупинений інспектором УПП м. Київ ДПП,йому було запропоновано пройти огляд у лікарні на стан наркотичного сп`яніння, він погодився, дуже довго чекав, а потім дійсно відмовився проходити огляд, оскільки йому таке право роз`яснили працівники поліції.

Представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвокат Харчук О.П. просив суд провадження по цій справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу правопорушення. При цьому посилався на те, що з відеозапису з портативного нагрудного відеореєстратора вбачається, що під час спілкування з поліцейськими, останні без перевірки у ОСОБА_1 будь-яких ознак сп`яніння, спровокували його до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння шляхом повідомлення йому про те, що він відповідно до вимог чинного законодавства та ПДР України має право відмовитися від такого огляду. ОСОБА_1 не вручалось направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, ніхто не ознайомлював його зі змістом такого направлення. Після складання протоколу, співробітники патрульної поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та не затримали автомобіль, що на думку адвоката, переконливо свідчить про відсутність реальних підстав вважати, що ОСОБА_1 міг перебувати в стані сп`яніння. При складанні протоколу ОСОБА_1 не роз`яснювалися його права, передбачені ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. На думку адвоката Харчука О.П. з боку працівників поліції мала місце провокація, оскільки ОСОБА_1 сприйняв інформацію про право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння як законну альтернативу та не усвідомлював протиправність таких дій. Підставою для направлення ОСОБА_1 для проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я стало не встановлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, вичерпний перелік яких наведений у п. 4 розділу 1 Інструкції за №1452/735, а виявлення інформації про те, що відносно нього вже складався протокол за ст. 130 КУпАП. При цьому з відеозапису, доданого до протоколу вбачається, що ОСОБА_1 протягом всього часу спілкування з працівниками патрульної поліції поводив себе спокійно, координація рухів та мови у нього порушена не була, пальці рук не тремтіли, перевірка реагування його зіниць на світло не проводилася, а відтак зважаючи на відсутність ознак сп`яніння, направлення на огляд є безпідставним. Також адвокат зазначив, що в копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №374594 від 31.10.2022 року, яка була вручена ОСОБА_1 , співробітник УПП м. Київ ДПП лейтенант поліції Мельничук А.С. в порушення вимог ст. 256 КУпАП та вимог Інструкції за №1376, не зазначив дату, час складання протоколу та свою посаду. В протоколі належним чином не зазначене місце вчинення правопорушення, відсутня вказівка до яких області та району відноситься с. Н. Петрівці. В порушення вимог Інструкції за №1452/735 в матеріалах справи відсутнє письмове направлення ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я, яке б в свою чергу містило б відомості про ознайомлення особи зі змістом вказаного документу та вручення. Також адвокат посилався на те, що в даному випадку має місце порушення Інструкції за №1026 від 18.12.2018 року, оскільки відео файли з нагрудних камер працівників поліції не є належними доказами, відсутнє підтвердження факту керування та усього процесу спілкування. ОСОБА_1 не було попереджено перед ввімкненням нагрудних відеореєстраторів про застосування такого превентивного заходу. Сам протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №374594 від 31.10.2022 року не містить посилання на технічний пристрій, за допомогою якого здійснювався відеозапис тощо.

28.03.2023 року від представника ОСОБА_1 адвоката Харчука О.П. спрямована заява щодо розгляду справи за їх відсутності.

Допитані судом свідки показали:

Так, свідок ОСОБА_2 інспектор УПП у м. Києві підтвердила факт складання нею протоколу відносно ОСОБА_1 31.10.2022 року. При цьому пояснила суду, що зазначена особа була зупинена на блок-посту в с. Нові Петрівці, оскільки виявлені ознаки наркотичного сп`яніння під час спілкування, шляхом візуального огляду. Перевіривши відповідну базу, було встановлено, що відносно ОСОБА_1 вже раніше складався протокол за ст. 130 КУпАП. Водію було запропоновано пройти огляд у медичному закладі і він спочатку погодився, а через деякий час відмовився, оскільки потрібно було чекати тривалий час інший екіпаж. Крім того свідок пояснила, що все зазначене в протоколі фіксувалося на одну боді-камеру, оскільки інша зламалася. Чому ОСОБА_1 не було виписано відповідне направлення на огляд, чому йому не були роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, а також чого ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом пояснити не змогла. Не заперечувала й того, що сам протокол складався не в присутності ОСОБА_1 , оскільки було холодно і його запросили лише підписати документ.

Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що є інспектором УПП в м. Києві. Так, на блок-посту 31.10.2022 року було зупинено водія ОСОБА_1 , перевірили по відповідній базі та з`ясувалося, що відносно цієї особи раніше вже складався протокол за ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі на що останній погодився. Було викликано інший екіпаж, який повинен був супроводити ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду і почали чекати. Свідок не заперечував того факту, що дійсно роз`яснив ОСОБА_1 його право відмовитися проходити відповідний огляд і через деякий час, не дочекавшись екіпажу, посилаючись на те, що в салоні автомобіля ОСОБА_1 чекають пасажири, оскільки він таксист останній відмовився їхати до лікарні. Після чого вирішено було скласти протокол, ОСОБА_1 свідок відправив до свого автомобіля, оскільки було холодно, а після складання протоколу, його було запрошено для підписання та вручення копії. При цьому, чому ОСОБА_1 не роз`яснили його прав, свідок пояснити не може. Все, що відбувалося зафіксовано на боді-камеру, відеозапис доданий до протоколу. Крім того свідок зауважив, що після складання протоколу ОСОБА_1 дійсно не було відсторонено від керування автомобілем тому, що він відмовився проїхати до медичного закладу, а відтак факт знаходження його в стані наркотичного сп`яніння не знайшов свого підтвердження, що на думку свідка не є підставою для відсторонення.

Вислухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності, її представника, свідків, дослідивши матеріали, суд приходить до наступного висновку:

Відповідно до ст. 1 КУпАП України, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний зокрема з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 2 ст. 251 КУпАП наголошує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України». Так, у відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена ст. 62 Конституції України.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 році передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року за N23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 КУпАП (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції. Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння слід розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд у силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Стаття 14 ЗУ "Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» - поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення. До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Так, п. 1.3 ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001року за №1306 зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Таким чином норми ПДР встановлюють у першу чергу обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) ПДР не містять.

Стаття 266 КУпАП визначає, що особи, які керують зокрема транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Так, огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння, в інших закладах забороняється. При цьому о гляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан сп`яніння, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан сп`яніння, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що порядок оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП встановлено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року за №1395. Так, відповідно до розділу Х цієї Інструкції, водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані зокрема наркотичного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності). У разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Вищевказані вимоги також дублюються Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року за №1103, де передбачено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають зокрема у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Так, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з

використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Крім того, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року за №1452/735 - огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП - доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав, зазначив, що 31.10.2022 року йому було запропоновано пройти огляд у лікарні на стан наркотичного сп`яніння, він погодився, дуже довго чекав, а потім дійсно відмовився проходити огляд, оскільки йому таке право роз`яснили працівники поліції.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №374594 від 31.10.2022 року, складеного стосовно ОСОБА_1 слідує, що 31.10.2022 року о 20 год. 30 хв. в с. Нові Петрівці по вул. Свято-Покровській, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MITSUBISHI LANCER, д/н НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка не відповідає дійсності, тремтіння пальців рук, блідість обличчя, зіниці очей слабо реагують на світло), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку водій відмовився.

Вказаний протокол підписано особою, що його склала, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , при цьому в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 вказав, що не згодний тому що довго потрібно чекати, інших жодних зауважень, заперечень від останнього не надходило.

Так, згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Також згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 40 ЗУ "Про Національну поліцію" - поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення.

Під час фіксування пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд, поліцейським було застосовано технічні засоби відеозапису, матеріали яких долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, всі дії з приводу складання зазначеного протоколу були зафіксовані на відеозапис, який долучений до справи та містить фіксацію процедури. Крім того, в самомупротоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №374594 від 31.10.2022 року, складеному відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зазначено про долучення до протоколу відео №472543.

Так, із зазначеного відеозапису, переглянутого судом за участю особи, яка притягається до відповідальності, її захисника та свідків інспекторів УПП в м. Києві, вбачається, що поліцейські, зупинивши автомобіль під керуванням ОСОБА_1 не указали на можливість його перебування у стані наркотичного сп`яніння, але висунули вимогу про необхідність проходження огляду на стан саме наркотичного сп`яніння та запропонували форму такого огляду - у закладі охорони здоров`я. При цьому з відеозапису чітко вбачається, що інспектор Фрасініч О.О. дійсно роз`яснює ОСОБА_1 його право відмовитися від проходження такого огляду, не зазначаючи при цьому, що така відмова заборонена діючими ПДР України та тягне за собою відповідальність за ст. 130 КУпАП. На пропозицію пройти огляд у лікарні ОСОБА_1 спочатку погоджується та інспектор пояснює, що потрібно чекати інший екіпаж. Протягом тривалого часу продовжується очікування екіпажу і в решті ОСОБА_1 , посилаючись на те, що він таксист і його чекають пасажири, декілька разів уточнивши скільки часу ще чекати та не отримавши чіткої відповіді, відмовляється їхати до лікарні. Після чого вирішується питання щодо складання протоколу, інспектор Фрасініч О.О. відправляє ОСОБА_1 до свого автомобіля, а інспектор ОСОБА_2 в патрульному автомобілі, за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, складає протокол. Потім ОСОБА_1 запрошено для підписання цього протоколу, при цьому права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України йому не роз`яснено, лише показано інспектором де потрібно поставити свій підпис та що написати в графі пояснення. Після чого інспектор Фрасініч О.О. вручає ОСОБА_1 копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №374594 від 31.10.2022 року та бажає «щасливого путі», не відстороняючи особу від керування транспортним засобом, незважаючи на, як зазначено в протоколі, виявлені ознаки наркотичного сп`яніння та достовірно знаючи, що в салоні автомобіля ОСОБА_1 перебувають пасажири.

Так, як вже зазначалося вище п. 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану зокрема наркотичного сп`яніння. За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частиною 6 ст. 266 КУпАП передбачено, що направлення особи для огляду на стан зокрема наркотичного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААд №374594 від 31.10.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Але в той же час, згідно з наявним у справі відеозаписом встановлено, що на пропозицію поліцейського проїхати до лікаря-нарколога з метою огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 спочатку погодився. У даному випадку поліцейський, отримавши згоду ОСОБА_1 на проведення огляду на стан сп`яніння, мав би чітко виконувати вимоги п. 9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України за №1452/735 від 9.11.2015 року, згідно з якими, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Проте, працівник патрульної поліції чомусь чітко вказав ОСОБА_1 на його право відмовитися від такого огляду, не вказавши на те, що така відмова не передбачена та за таку відмову настає адміністративна відповідальність за ст. 130 КУпАП, тобто надав неправдиву інформацію та роз`яснив не передбачені законодавством права останнього, потім повідомив на необхідність виклику іншого екіпажу, який повинен супроводити ОСОБА_1 до лікарні, протягом тривалого часу змушував ОСОБА_1 чекати, не даючи будь-якої обґрунтованої відповіді на запитання скільки буде тривати таке очікування.

Суд звертає увагу, що діючим законодавством не тільки не передбачено право водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а й встановлено його обов`язок пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.

Таким чином, даючи оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, суд вважає, що зазначені дії поліцейського не відповідали вимогам закону, оскільки роз`яснення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, прав, які законодавством не передбачені, розцінюються як спонукання до висловлення відмови від проходження такого огляду. З огляду на конкретні обставини зазначеної справи, є очевидним, що без зазначених дій працівника патрульної поліції, правопорушення могло бути і не вчинене, що в свою чергу унеможливлює зробити висновок про добровільність відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

Під час розгляду цієї справи судом не встановлено свідомого і категоричного не бажання ОСОБА_1 пройти відповідний огляд, яке б базувалося на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі.

Крім того, під час розгляду справи в суді було встановлено й ряд інших порушень під час складання цього протоколу, а саме: ОСОБА_1 не було виписано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння та відповідно акту огляду на стан сп`яніння з поміткою відмови водія від проходження такого огляду; водій ОСОБА_1 не був відсторонений інспектором від керування транспортним засобом; при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 не був присутнім взагалі, його було запрошено лише для його підписання; ОСОБА_1 інспектором не роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України все це на думку суду свідчить про грубе порушення вимог діючого законодавства під час складання протоколу, а відтак, враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, суд доходить висновку про відсутність достатніх підстав для притягнення ОСОБА_1 в даній конкретній ситуації до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із недоведеністю його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.07.2019 року у справі за №216/5226/16-а - притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі за №536/1703/17.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд зазначає, що вказані та досліджені судом докази у своїй сукупності не доводять поза розумним сумнівом факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В даному випадку суд приходить до висновку, що в діях особи відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1, 9, 40-1, 204-3 ч. 1, 245, 251, 252, 247, 280 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі за №363/4053/22 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.П. Дьоміна