Справа № 157/1611/22 Провадження №33/802/278/23 Головуючий у 1 інстанції:Антонюк О. В.
Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2023 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Борсук П.П., з участю захисника Полюшка А. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Полюшка А. М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Камінь Каширського районного суду Волинської області від 28 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працевлаштованого, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Визначено стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він 19 листопада 2022 року о 00 год. 05 хв. на вул. Першого Травня у м. Камені-Каширському, керуючи автомобілем марки «Acura» н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник оскаржує його з мотивів незаконності та стверджує, що суд першої інстанції встановив винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі лише протоколу про адміністративне правопорушення, який не може бути беззаперечним доказом вини особи. Вважає, що оскаржене судове рішення прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування усіх фактичних обставин справи. Звертає увагу на помилковий і упереджений висновок судді про керування ОСОБА_1 транспортним засобом та запевняє, що автомобіль не рухався, а його довіритель лише сидів на водійському сидінні та очікував приїзд товариша. Звертає увагу на відсутність зафіксованого факту про роз`яснення ОСОБА_1 під час документування правопорушення його прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. На переконання захисника, за відсутності достовірних фактів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, підстав вимагати у нього пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у поліцейських не було, а сам по собі факт відмови від проходження вказаного огляду не може свідчити про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній не є суб`єктом цього правопорушення, а саме водієм. Просить скасувати оскаржену постанову та провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника Полюшка А. М., який підтримав апеляційну скаргу і просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно приписівст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 дотримався.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, повністю доведена дослідженими доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони.

Положення пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, регламентують, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину повністю підтверджується такими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №197963 від 19.11.2022 року, в якому зафіксовано ознаки алкогольного сп`яніння, а також відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку;

- протоколом про адміністративне затримання АЗ №004261;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №303454 від 19.11.2022;

-відеозаписами з бодікамер працівників поліції та іншими матеріалами справи.

Про застосування нагрудних бодікамер вказано у протоколі про адміністративне правопорушення.

За змістом апеляційної скарги, правопорушник оспорює факт керування транспортним засобом, проте такі доводи не заслуговують на увагу враховуючи таке.

Факт керування транспортним засобом, у тому числі, стверджується відеозаписом із нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліції, який є належним доказом вини ОСОБА_1 , та яким стверджуються детальні обставини вчинення даного правопорушення.

Як вбачається з відеозапису працівники поліції, рухаючись розмовляють та з розмови чутно слова «приторможує» і одночасно вмикаються проблискові маячки для попередження водія про необхідність зупинки. Коли автомобіль ОСОБА_1 потрапляє в поле зору відеокамери, то він вже припаркований, однак з динаміки подій зрозуміло, що внаслідок темної пори доби та маневру входження службового автомобіля в поворот не зафіксовано моменту паркування автомобіля ОСОБА_1 . Разом з тим працівники поліції за кермом виявили ОСОБА_1 , який відмовлявся відчиняти двері транспортного засобу та перебуваючи в автомобілі з кимось розмовляв телефоном та відповідав поліцейським, "щоб вони зачекали і зараз їх наберуть". Характер його поведінки після зупинки працівниками поліції транспортного засобу, свідчить, що саме він керував вказаним транспортним засобом. Крім того, ОСОБА_1 під час події перебував на місці водія транспортного засобу, більше осіб біля автомобіля не перебувало, що дає єдиний висновок про те, що саме він здійснював керування автомобілем під час події.

У судовому засіданні суду першої інстанції поліцейський Пащук З. І. підтримав викладені у протоколі обставини, а саме про зупинку автомобіля ОСОБА_1 та керування саме ним транспортним засобом, поведінку після вимоги пройти огляд на стан сп`яніння.

Підстав ставити під сумнів показання працівника поліції, які повністю узгоджуються з іншими доказами у справі, в апеляційного суду немає, не наведені такі підстави і в самій апеляційній скарзі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що як видно на відеозаписі, ОСОБА_1 після зупинки його транспортного засобу працівниками поліції поводився зухвало і самовпевнено, зрозумівши обставини події почав комусь телефонувати, застерігати працівників поліції, що вони даремно його зупинили, втікати, тому таку поведінку в своїй сукупності слід розцінювати, як розуміння своїх протиправних вчинків та спроби уникнути відповідальності за скоєне будь-яким чином.

Крім того під час зупинки транспортного засобу та затримання ОСОБА_1 він в автомобілі та на місці зупинки був сам, а коли працівники поліції для відсторонення від керування запитували чи є тверезий водій, ОСОБА_1 не вказав такої особи, що спростовує посилання останнього про очікування приїзду товариша, який мав його забрати.

Таким чином, доводи в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки повністю спростовуються наведеними вище доказами в їх сукупності, а тому не беруться апеляційним судом до уваги.

Також варто звернути увагу, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.

З відеозапису з бодікамер працівників поліції, який міститься у матеріалах справи вбачається, що поліцейський пропонував водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі, на що він категорично відмовився.

Зазначені відеозаписи події відповідають вимогам ст.251 КУпАП, згідно якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Отже, надання поліцейським до суду доказів є виконанням покладеного на нього обов`язку і не свідчить про недопустимість таких доказів.

Відеозаписи відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому обґрунтовано судом взяті до уваги.

Посилання захисника про відсутність свідків під час документування правопорушення щодо ОСОБА_1 , не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є безпідставними.

Так, положеннями ч.2 ст.266 КУпАП регламентовано, що огляд водія на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

А нормами ч.4 ст.266 КУпАП передбачено, що огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я проводиться в присутності поліцейського.

Так як поліцейськими було застосовано технічні засоби відеозапису, на яких зафіксовано дії водія ОСОБА_1 , тому свідки в даному випадку не залучались відповідно до приписів ч.2,4 ст.266 КУпАП.

Також не знайшли свого підтвердження доводи про не роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачений ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАп. Крім того, поведінка ОСОБА_1 , зафіксована відеозаписом вказує, що він не вимагав роз`яснення йому певних прав або особливостей процедури, повністю усвідомлював вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, здійснював активні, свідомі та вольові дії, розумів ситуацію, у якій опинився та свідомо відмовився від проходження медичного огляду. Від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення відмовився, як і від отримання його копії.

Твердження захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом вини і не узгоджується з іншими доказами у справі, є надуманими, так як всі докази судом першої інстанції досліджувалися, апеляційним судом перевірялися, і в сукупності, такі докази доповнюють один одного та підтверджують зміст протоколу про адміністративне правопрушення.

Судом першої інстанції були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вказаних вище матеріалів, захисником не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Таким чином, проаналізувавши зібрані й досліджені докази в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

Підстав для скасування оскарженої постанови судді та закриття провадження з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Полюшка Андрія Михайловича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Камінь Каширського районного суду Волинської області від 28 березня 2023року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського апеляційного суду Борсук П.П.