ПОСТАНОВА

Справа № 561/679/23

28 червня 2023 року

Зарічненський районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Зейкан Н. М.,

з участю секретаря судових засідань Левчук І. О.

особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1

розглянувши матеріали справи, які надійшли від відділення поліції №2 Вараського РВП ГУ НП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого водієм екстреної медицини КНП «Зарічненська багатопрофільна лікарня», за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

у с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адмімінстративне правопорушення, 10 червня 2023 року о 18:00, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Renault Master» державний номерний знак НОМЕР_1 , в селі Іванчиці по вулиці Піщана в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в ході судового розгляду справи, вину свою не визнав. Суду пояснив, що 10.06.2023 року він зустрівся з односельцями під час господарських робіт. Пішов дощ і вони поїхали в магазин і взяли спиртного. Приїхали до його житлового будинку, зупинились та в автомобілі вживали спиртні напої. При цьому автомобілем він не керував і автомобіль перебував у нерухомому стані. Поліцейські його не зупиняли, а лише під`їхали ззаду. Провели огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора, який показав рівень сп`яніння 0, 41 проміле. Наголошує, що керував автомобілем у тверезому стані, а вживав алкогольні напої лише після зупинення автомобіля неподалік власного будинку. Просив звільнити його від адміністративної відповідальності.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні показав, що 10 червня 2023 року він зустрівся на полі з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . ОСОБА_1 в магазині придбав спиртне і вони разом під`їхали до житлового будинку останнього та зупинились. Всі в автомобілі випили невелику кількість алкоголю. Після вживання спиртного, ОСОБА_1 автомобілем не керував. До автомобіля під`їхали поліцейські і ОСОБА_1 вийшов з автомобіля.

Аналогічні за змістом пояснення дав в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 та підтвердив, що ОСОБА_1 після вживання алкогольних напоїв, автомобілем не керував і працівники поліції автомобіль під керуванням ОСОБА_1 не зупиняли.

В судовому засіданні допитаний в якості свідка поліцейський ОСОБА_4 який був безпосереднім учасником події, показав, що 10.06.2023 року він разом з іншим поліцейським побачили, що автомобіль марки «Renault Master» державний номерний знак НОМЕР_1 , не доїжджаючи блок-посту звернув з дороги на прилеглу дорогу, що викликало підозру. Вони наздогнали автомобіль. Під час перевірки документів у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота. Окрім того, в салоні автомобіля були розпочата ємність з алкогольними напоями, що стало підставою для проведення освідчення. за результатом огляду за допомогою газоаналізатора 0,41 проміле, було складено протокол про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що ОСОБА_1 керував в нетверезому стані, оскільки вони наздоганяли автомобіль, який рухався. Факт руху автомобіля на відеозаписі не зафіксований, оскільки пізно була увімкнена боді-камера.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків, поліцейського Горбачевського В. М. дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, настає у разі керування особою транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Порядок такого огляду визначений ст.266 КУпАП, постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Постанова) та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція).

Вказаними нормами законодавства регламентовано, що огляд, проведений з порушеннями, передбачених ними вимог, вважається недійсним.

Відповідно до цих нормативних актів, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння, з ознаками такого стану, при цьому ознаки такого стану виписані в пункті 3 вищевказаної Інструкції: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 27 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" визначено термін "керування транспортним засобом", за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Із системного аналізу вищевказаних норм та обставин притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що підстав для огляду на стан сп`яніння останнього не було, оскільки в ході судового розгляду не доведено та матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_1 10. 06. 2023 року о 18:00 керував транспортним засобом.

Окрім того, з відеозапису з боді-камери поліцейського, який досліджений в судовому засіданні вбачається, що 10.06.2023 року близько 18:00, поліцейські під`їхали до нерухомого автомобіля марки «Renault Master» державний номерний знак НОМЕР_1 . Поліцейський підійшов до автомобіля ОСОБА_1 , який перебував у нерухомому стані. В ході спілкування з ОСОБА_1 , останній пояснив поліцейським, що їхав з магазину, зупинився за 10 метрів біля свого житлового будинку і з хлопцями, які йому допомагали, вжив 50 грам горілки. Алкоголь вживав лише після того, як зупинився. Проте, незважаючи на пояснення ОСОБА_1 , поліцейські провели огляд останнього з метою визначення стану сп`яніння за допомогою газоаналізатора та склали протокол за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом.

Судом встановлено, що в ході судового розгляду жодним доказом не доведено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння 10.06.2023 року.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Таким чином, факт керування ОСОБА_1 автомобілем доводиться лише обставинами, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, який не підтверджений будь-якими іншими доказами, а відтак не може лежати в основі судового рішення.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the United Kingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не доведена, а обставини зазначені у протоколі "поза розумним сумнівом" не знайшли свого підтвердження, а тому провадження по справі підлягає закриттю, у звязку з відсутністю події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, п. 3 ст. 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити за відсутністю події і складу адмінправопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області, в десятиденний термін з дня її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги, через Зарічненський районний суд Рівненської області.

Суддя Н. М. Зейкан