ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 569/14466/22

03 лютого 2023 року

м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Даш`ян К.Е. розглянувши матеріали, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.130 та ч. 3 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

19.09.2022 року о 22 год. 30 хв. складено протокол серії ДПР 18№ 314330, з якого вбачається, що 25.08.2023 року о 23 год. 55 хв. в м.Рівне, вул. В.Чорновола, 174, водій ОСОБА_1 керувала ТЗ Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння . огляд проводився у медичному закладі , що підтверджується висновком та стан наркотичного сп`яніння №765 від 26.01.2022 р.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 20.09.2022 року складено протокол серії ДПР18 № 330951, з якого вбачається, 20.09.2022 року о 13 год. 44 хв. в м.Рівне, вул.. Льонокомбінатівська, 15 водій ОСОБА_1 керувала ТЗ Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння , звужені зіниці, що не реагують на світло, не природна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного медичному у медичному закладі з метою встановлення сп`янінні відмовилася в присутності двох свідків.

В судовому засіданні адвокат Зейкан І.Ю. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначила ОСОБА_1 не визнаєсвоєї вини в порушенні Правил дорожнього руху та вважає за необхідне закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ч.3 ст.130 КпАПУкраїни у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Окрім того, докази, надані до суду не є належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість водія у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Стаття 9 КУпАП регламентовано, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст. 280 КУпАп, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено матеріалами справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останньої.

Тобто, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустила будь-які порушення правил дорожнього руху, за які її слід було зупинити, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не була зобов`язана виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно неї не можуть бути належними та допустимими доказами її вини у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Такі висновки апеляційного суду повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17.

П.3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачу, приймання, використання нагрудних камер працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затверджений наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 року №100 встановлює, що після активації нагрудної камери все спілкування повинно бути записано безперервно.

Згідно правової позиції Верховного суду від 18.07.2019 року у справі №216/5226/16-а вбачається, якщо із відеозапису, наданого працівниками поліції, які складали протокол про притягнення особи до адмін. відповідальності вбачається, що він є небезперервним та переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом.

У даній справі відеозапис складається із трьох окремих частин, тобто переривається і не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваного протоколу, а тому не є належним доказом.

Зокрема, із вказаного відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 20 вересня 2022 року о 13 год. 44 хв. в м. Рівне по вул. Льонокомбінатівська, 15 керувала транспортним засобом, як це вказано у протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності серії ДП18Р№330951.

Дана позиція узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 08.02.2018 року у справі №760/3696/16-а.

З наявного в матеріалах справи відеозапису із портативного відеореєстратора працівника патрульної поліції щодо складання адміністративних матеріалів за ч. 1 ст 130 КУпАП відносно водія вбачається, що під час спілкування з поліцейськими водій поводила себе адекватно, чітко відповідала на їх запитання, висловлювала свої заперечення, її поведінка цілком відповідала обстановці.

Переглядом відеозапису встановлено, що поліцейським автоматично було названо водію декілька ознак наркотичного сп`яніння, при цьому не було зафіксовано порядок перевірки виявлених ознак наркотичного сп`яніння, зокрема перевірки реакції його зіниць очей на світло, огляд її рук. З відеозапису чітко видно, що поведінка адекватна, мова зрозуміла, чітка, рухи тіла теж адекватні.

Наданий відеозапис суперечить порядку процесуальних дій працівників поліції та відповідно складеним процесуальним документам, а саме: на відео №1 о 14:30:12 год. Зафіксовано, що водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, а направлення складене о 13 год. 50 хв., тобто не відповідає обставинам подіє та є неналежним доказом.

Також, в протоколі протокол Серії ДП18Р№330951 від 02.03.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адмін. відповідальності не зазначено відомості про те, що здійснювалась відеофіксація, не вказано назву приладу, його серію та номер, а також не зазначено, що до протоколу додається відеозапис фіксації факту вчинення адміністративного правопорушення, що суперечить правовій позиції, висловленій у постанові Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі №524/5536/17.

Частинами 1, 2 ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Склад адміністративного правопорушення це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Отже, суб`єктом ст. 130 КУпАП є особа, яка керує транспортним засобом або яка передала керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що ОСОБА_1 звинувачується за ст.130 КУпАП як особа, яка керувала транспортним засобом.

Керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Згідно абз. 4 п. 27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду роз`яснено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли водій почав рухатись.

Так, 20.02.2019 року Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рамках справи №404/4467/16-а зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Таким чином, знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна (див. наприклад, рішення Дніпровського апеляційного суду від 07 лютого 2022 р. у справі №205/5986/21).

Отже, для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані спяніння, що визначається лише у встановленому чиним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, відпроходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чивинна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичнідані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписучи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ч.2 ст. 251 КУпАП вказує на обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а так само будь-який рух її автомобіля працівниками поліції не надано.

Будь-яких належних та допустимих доказів, що доводять факт керування ОСОБА_1 т ранспортним засобом до матеріалів справи не долучено. В той же час остання у своїх поясненнях, які в силу ст. 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення, стверджує, що не керувала, а лише знаходилась в салоні даного транспортного засобу, що може бути підтверджено поясненнями свідка ОСОБА_2 , який присутній на відеозаписі наданому поліцейськими.

Окрім того, свідок ОСОБА_3 пояснив, що він разом із ОСОБА_1 на момент коли до них підійшли працівники патрульної поліції, лише перебувалибіля транспортного засобу. При цьому ОСОБА_1 не включала двигун і не керувала автомобілем.

Згідно постанови КАС ВС від 19.02.2020 року у справі №204/8036/16-а виключно водій, а не особа, яка сидить за кермом підлягає відповідальності за порушення ПДР.

Окрім того, у відповідності до вимог ст. 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Однак всупереч чинному законодавству про адміністративні правопорушення водія не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документа встановленої форми, а саме, акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Також до матеріалів справи додані письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які представляють собою заздалегідь заготовлений надрукований текст про відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, з прочерками для заповнення. При цьому, вказані письмові пояснення свідків не містять інформації про документ, що посвідчує особу свідків, відсутні відомості про те, що саме ОСОБА_1 керувала транспортним засобом та була зупинена працівниками поліції, не зазначено місце виявлення адміністративного правопорушення, а відображено лише те, що водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, органами Національної поліції не доведено, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки RenauldMegane НОМЕР_1 , тобто що вона є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №314330, 25 серпня 2022 року о 23 год. 55хв. в м.Рівне по вул. Чорновола, 174 ОСОБА_1 , керувала ТЗ Renauld НОМЕР_2 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд проводився у медичному закладі та підтверджується висновком результатів медичного огляду від 26.08.22 року.

ОСОБА_1 не визнаєсвоєї вини в порушенні Правил дорожнього руху та вважає за необхідне закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КпАПУкраїни у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Окрім того, докази, надані до суду не є належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість водія у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, виходячи із такого з таких підстав:

Згідно ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Аналогічна позиція міститься в п.9 розділу ІІ Інструкції, де з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

В порушення вказаних правових норм, згідно протоколу серії ДПР18 №314330 ОСОБА_1 вчинила правопорушення о 23 год. 55 хв. 25.08.22 року, проте згідно висновку щодо результатів медичного огляду остання пройшла огляд о 02 год. 23 хв. 26.08.22 року, тобто процедура огляду була порушена та проведена з пропущенням двогодинного інтервалу (а саме, 2 год. 28 хв).

Отже, згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до правової позиції, викладеної у вище постанові Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної не винуватості цієї особи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 26 червня 2019 року у справі № 536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17 (ЄДРСРУ № 82707106).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карєлін проти Росії» зазначає, що у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Отже, провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч.2, ч. 3 ст.130 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Керуючись ст.ст. 130, 247, 251, 283, 284, 285 КУпАП, -

постановив:

Об`єднати в одне провадження справи: № 569/14466/22, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч.3 ст. 130 КУпАП та № 569/14468/22, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 2 ст. 130 КУпАП, присвоївши об`єднаним справам № 569/14466/22.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду К.Е. Даш`ян