Справа № 598/1548/23
провадження № 3/598/862/2023
ПОСТАНОВА

іменем України

"06" вересня 2023 р. Суддя Збаразького районного суду Тернопільської області Гудима І.В., за участі захисника Василишина Д.Р., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №4 (м.Збараж) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, студента ВСП «Тернопільський фаховий коледж» ТНТУ ім.І.Пулюя м.Тернопіль, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ст.173 КпАП України,

встановив:

До провадження Збаразького районного суду надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 КпАП України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №570103 від 04 липня 2023 року ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що він «05 травня 2023 року близько 17 години 00 хвилин перебуваючи у громадському місці, а саме на території Максимівської гімназії по вул.Шевченка, 21 образливо чіплявся до ОСОБА_2 , 2006 року народження, в результаті чого забризкав його очі газовим балончиком, чим ображав людську гідність та громадську мораль».

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що 05 травня 2023 року приблизно о 17 годині 00 хвилин у с.Максимівка Тернопільського району Тернопільської області він разом із своєю знайомою ОСОБА_3 гуляли вулицями с.Максимівка Тернопільського району Тернопільської області. Проходячи повз школу побачили групу осіб, які фотографуються, та взяв мобільний телефон, щоб зробити фото та зблизивши кадр зрозуміти чи це його знайомі. Однак, коли він дивився в кадрі мобільної відеокамери хто там фотографується, в цей час разило сонце і вони не змогли зрозуміти хто саме знаходився біля школи і фотографувався. В подальшому вони продовжили рух у напрямку школи, та коли проходили повз шкільну котельню, зауважили, що через город у їх напрямку рухається троє осіб, які, як він зрозумів, і фотографувалися. В момент, коли вони наближалися до них вони зупинилися, так як вважали, що все ж таки це знайомі, однак коли дані невідомі йому хлопці підходили ближче він зрозумів, що це незнайомі їм особи, один з яких як йому стало відомо надалі на ім`я ОСОБА_4 вигукував «Стояти зараз разом посміємося». Наблизившись до них хлопець на ім`я ОСОБА_5 почав висловлюватись по відношенні до нього нецензурною лайкою та, в ході словесної суперечки, сильно штовхнув його долонею правої руки у грудну клітку, після чого він витягнув із лівої кишені штанів перцевий балончик та, з метою самозахисту, розбризкав ним у напрямку обличчя ОСОБА_5 та почав тікати, а хлопці на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_4 побігли за ним. ОСОБА_6 в цей момент відійшла у сторону. В момент, коли він намагався утекти, хтось із хлопців, які бігли за ним, наздогнавши його штовхнув двома руками у спину від чого він впав на коліна, лікті і долоні, та коли він вже лежав на землі то встиг перевернутися на спину і знову почав розбризкувати перцевим балончиком у напрямку цих хлопців. В цей момент до них підбіг третій хлопець на ім`я ОСОБА_7 , який почав заспокоювати своїх друзів, які в цей момент висловлювалися по відношенні до нього нецензурною лайкою та погрожували фізичною розправою. Надалі, коли він почав шукати мобільний телефон, який випав з рук в момент коли він втікав, то хлопець на ім`я ОСОБА_7 підняв та запитав чий телефон, на що він відповів, що це його телефон і він мені його віддав. Крім того, зауважив, що при падінні телефон випав із рук та побився екран. В подальшому, він взяв телефон ОСОБА_6 та подзвонив до мами, яка по приїзду із батьком до місця, де він перебував, викликали наряд поліції.

В судовому засіданні захисник Янчишин В.Й. заявив клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні достатні докази, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 таких суб`єктивних ознак правопорушення, як хуліганський мотив і умисел, спрямований на порушення громадського порядку, які є основними критеріями, що відрізняють дрібне хуліганство від суміжних правопорушень. Разом з тим, зазначає, що ОСОБА_1 використовував газовий балончик виключно для самозахисту від насильницьких дій ОСОБА_8 та ОСОБА_2 . Крім того, ОСОБА_1 звернувся до відділення поліції №4 м.Збараж Тернопільського РУП ГУНП із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо нього, а саме нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , за результатами чого 06 травня 2023 року, відомості по даному факту внесено до ЄРДР №0000072 за ч. 1 ст. 125 КК України. Потерпілим у рамках даного кримінального провадження визнано ОСОБА_1 .

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали, що додані до нього вважаю, що дана адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, ст.173 КпАП України передбачає накладення адміністративного стягнення за вчинення особою дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливого чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, свого протистояння іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв особою, явної неповаги до оточуючих головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана. За відсутності такого мотиву, не може бути дрібного хуліганства. Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Тобто дрібне хуліганство відноситься до правопорушень, які посягають на суспільний порядок.

Інкриміноване ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення діяння не відповідає диспозиції ст. 173 КпАП України, а саме в протоколі не зазначено суть правопорушення, а саме суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення, тобто не розкрито в чому полягає неповага до суспільства, прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердження за рахунок приниження інших осіб, свого протистояння іншим громадянам, суспільству, державі через призму подій, що стались близько 17 години 00 хвилин 05 травня 2023 року на території Максимівської гімназії по вул.Шевченка, 21 в с.Максимівка Тернопільського району Тернопільської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

Таким чином, в ході судового засідання не здобуто доказів об`єктивного характеру, які б спростовували покази особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та неповнолітньої свідка ОСОБА_3 , яка в судовому засіданні дала пояснення, аналогічні поясненням ОСОБА_1 , та підтверджували б скоєння останнім вищевказаного адміністративного правопорушення.

Разом з тим, суд бере до уваги те, що за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 та ОСОБА_9 06 травня 2023 року внесено відомості до ЄРДР за №0000072 за ч.1 ст.125 КК України, в рамках якого ОСОБА_1 визнано потерпілим.

У відповідності до вимог ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Стаття 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява №16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0.42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

У справі «Маліге проти Франції» («Malige v. France», заява № 27812/95, рішення від 23 вересня 1998 року) ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією.

Частина друга ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, в справах про адміністративні правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення. Таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Каrеlіn v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, ЄСПЛ зазначив, що за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини 1 статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи із наведеної практики ЄСПЛ, а також враховуючи вимоги ст.ст.7, 254, 279 КУпАП суд повинен розглядати справу не інакше, як на підставі та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Також в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008р., заява №7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, дослідивши надані матеріали, враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи, вважаю, що в притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності заст.173 КпАП України, слід відмовити, а справу провадженням закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.173, п.1 ст.247, 284, 294 КпАП України, суддя,

постановив:

В притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 КпАП України відмовити, а дану справу провадженням закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На дану постанову може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ Ігор ГУДИМА