ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 626/199/23 Головуючий 1 інстанції: Рибальченко І.Г.
Провадження №: 33/818/701/23 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Маленку В.В., з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який взяв захист інтересів на себе, з участю потерпілого ОСОБА_2 , з участю його представника адвоката Пілігрім П.О., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в режимі відеоконференції, справу за апеляційною скаргою представника потерпілого на постанову Красноградського районного суду Харківської області від 20 03 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною постановою провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №035018 від 24 січня 2023 року, 21 01 2023 року о 19-15 годині на вулиці Короленка, б. 147 м. Краснограда Харківської області, ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом Renault Kango, д.р.н. НОМЕР_1 , під час об`їзду пішохода ОСОБА_2 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на пішохода, чим порушив п.12.1, 13.3 ПДР.

Проте, в ході розгляду вказаного адміністративного провадження, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки дійшов висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить будь-яких відомостей про пошкодження чужого майна (транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд, тощо), наявність яких передбачено диспозицією ст. 124 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням судді, представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат Пілігрім П.О. подав апеляційну скаргу, яка містить прохання про скасування постанови суду першої інстанції та про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з призначенням покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує, що при винесенні постанови судом першої інстанції не з`ясовано всіх обставин справи та винесено передчасне рішення, яке є неузгодженим та суперечливим.

Звертає увагу, що у даному кримінальному провадженні є потерпілий ОСОБА_2 , який має право на безпосередню участь у судовому процесі, ознайомленні з матеріалами справи, наданні показань у якості свідка.

Проте, вказує, що при винесенні постанови судом першої інстанції проігноровано наявність потерпілої сторони, так як виклик свідка ОСОБА_2 не здійснювався, а про наявність адміністративного провадження потерпілий дізнався через сайт «Судова влада».

Зазначає, що вважає ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки у результаті його дій ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження від удару автомобілем у лівий поперек ребер та хребта, після чого проходив лікування у хірургічному відділенні КНП Карлівська лікарня у м. Карлівка.

Жодної матеріальної допомоги від ОСОБА_1 потерпілий не отримав, що на думку апелянта свідчить про відсутність каяття ОСОБА_1 у вчиненому.

Крім того, апелянт просить поновити йому пропущений строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Красноградського районного суду Харківської області від 20 березня 2023 року, подану ним 21 червня 2023 року, тобто з пропуском встановленого законом строку.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_2 та його представник адвокат Пілігрім П.О. просили про задоволення апеляційної скарги та про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілого, вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи потерпілого та його представника, думку правопорушника, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно ст.283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

З матеріалів справи вбачається, що сам ОСОБА_1 в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердив факт зіткнення свого транспортного засобу з пішоходом.

Даний факт підтверджується також обставинами викладеними у протоколу серії ААБ № 035018 від 24 січня 2023 року, яким встановлено, що 21 01 2023 року о 19 -15 годині на вулиці Короленка, б.147 м.Краснограда Харківської області, ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_1 , під час об`їзду пішохода ОСОБА_2 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на пішохода, чим порушив п.12.1,13.3ПДР, про що складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП; схемі місця ДТП з якої вбачається, що пошкодження зазнав автомобіль Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_1 , зі схемою ознайомлені водій ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , досліджені, пояснення водія ОСОБА_1 , пішохода ОСОБА_2 ; письмових поясненнях ОСОБА_1 , наданих в день пригоди, відповідно до яких 21 01 2023 року о 19-15 годині на вулиці Короленка м.Красноград Харківської області він рухався на своєму автомобілі Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_1 . Під час руху на правому узбіччі він помітив пішохода, що рухався в попутному напрямку. Коли автомобіль зрівнявся з пішоходом, останнього хитнуло в напрямку транспортного засобу і він вдарився в праву частину автомобіля, внаслідок чого розбилося праве дзеркало заднього виду. Він зупинив автомобіль і через деякий час приїхала швидка допомога та забрала пішохода.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що водій ОСОБА_1 нехтуючи вимогами п.12.1, 13.3 ПДР України, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на пішохода.

Виходячи з аналізу та оцінки складеної працівниками патрульної поліції схеми дорожньо-транспортної пригоди, місця зіткнення, характеру пошкоджень автомобіля та пояснень ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 п.п. 12.1, 13.3 Правил дорожнього руху України та про наявність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП через відсутність відомостей щодо пошкодження чужого майна, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тілесні ушкодження людини у цьому переліку наслідків відсутні.

Проте, апеляційний суд вважає за необхідне наголосити на тому, що диспозиція ст. 124 КУпАП не зазнавала змін більш, ніж 35 років з моменту введення в дію Кодексу, її правові положення сформульовані в загальному вигляді та її тлумачення в більшості випадків зводяться до буквального слідування нормі закону.

Прояв надмірного формалізму при тлумаченні диспозиції ст. 124 КУпАП, а саме: буквальне слідування нормі закону всупереч суті права, позбавляє пішоходів захисту їх права у справах про адміністративні правопорушення у випадках наїзду, зокрема на пішохідних переходах, коли вони отримали легкі тілесні ушкодження, що зумовили матеріальні витрати.

Більш того, применшення права людини, тобто його матеріального змісту, при буквальному тлумаченні ст. 124 КУпАП, коли віддається перевага пошкодженню транспортного засобу всупереч ст. 3 Конституції України - норми прямої дії, про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, утвердження і забезпечення яких є головним обов`язком держави, приводять до обмеження захисту прав людини, а по суті зводять нанівець такий захист.

Тому порушення водієм правил дорожнього руху, наслідком яких є заподіяння пішоходу легких тілесних ушкоджень, не можуть бути віднесені до числа менш значимих, ніж майнова шкода, заподіяна транспортному засобу.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях зазначає, що, «захищаючи права одних осіб, суд не вправі порушувати права інших осіб».

Тлумачення закону повинно відображати соціальні зміни та залишатися в руслі сучасних умов, в інтересах правової визначеності, передбачуваності, рівності перед законом, а також заповнювати прогалини в трактуванні матеріально-правових гарантій.

Так, за загальними правилами для кваліфікації події в якості дорожньо-траспортної пригоди з участю пішохода, наявність механічних пошкоджень на транспортному засобі водія, який здійснив наїзд на пішохода, не є обов`язковим. В результаті наїзду на пішохода механічних пошкоджень на автомобілі може не бути взагалі, що однак, не свідчить про відсутність дорожньо-транспортної пригоди, факт якої підлягає встановленню на підставі всієї сукупності зібраних у справі доказів.

Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП доведена повністю, оскільки останній, порушив вимоги п.п. 12.1, 13.3 ПДР Правил дорожнього руху, в наслідок чого допустив наїзд на пішохода, завдавши останньому легкі тілесні ушкодження.

Разом з цим, положеннями ч.2 ст.38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбаченихст. 38 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №035018 від 24 01 2023 року подія правопорушення мала місце 21 01 2023 року. На момент розгляду справи судом апеляційної інстанції закінчилися передбачені ч.2 ст.38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, тому провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, постанова Красноградського районного суду Харківської області від 20 березня 2023 року підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції допустив неправильне застосування норми матеріального права, а провадження у справі - закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбаченихст.38 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання представника потерпілого про поновлення строку на апеляційне оскарження, - задовольнити, поновивши вказаний строк як пропущений з поважних причин.

Постанову Красноградського районного суду Харківської області від 20 03 2023 року по справі щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, скасувати.

Апеляційну скаргу представника потерпілого, - задовольнити частково.

ОСОБА_1 визнати винним за ст. 124 КУпАП.

Провадження по даній справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку із закінченням на момент розгляду цієї справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського

апеляційного суду О.М. Курило