ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/5142/23

3/522/4311/23

14 квітня 2023 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Лагода К.О., за участю представника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Панько М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з УПП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, (далі КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 849822 від 17.02.2023р., 17 лютого 2023 року о 20 годині 50 хвилин, за адресою: м.Одеса, вул. Ак. Воробйова,9, перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння справляв «велику» та «маленьку» природну потребу на вулиці на території закладу охорони здоров`я, чим порушив громадський порядок, а саме вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

ОСОБА_1 , який був повідомлений про час та місце розгляду справи до суду не з`явився надавши суду заяву про розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП за його відсутності.

Під час розгляду вказаної справи представником особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатом Панько М.М. подано клопотання про закриття провадження у вказаній справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, мотивуючий його тим, що 17.02.2023 року, приблизно в 20.20 хвилин, водію ОСОБА_1 інспектори поліції УПП в Одеській області запропонували пройти огляд на стан сп`яніння з допомогою приладу ДРАГЕР № 7510, оскільки водій факт вживання алкоголю заперечив і тому через невеликий проміжок часу в 20.35 годин ОСОБА_1 дав згоду поїхати на вул.Воробйова, 9 в «Кабінет цілодобових оглядів на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння» Одеського обласного медичного центру психічного здоров`я, де він мав пройти огляд на стан сп`яніння лікарями. Однак, ОСОБА_1 протягом часу поки його доставляли від місця зупинки його автомобіля до медичного закладу на огляд, спеціальним автомобілем поліції, просив інспекторів поліції, надати йому можливість сходити в туалет, так як він дуже цього бажає «справити природні потреби у відведеному для цього місці» Він це повторював протягом 10-15 хвилин. Однак отримав відмову.Через деякий час, приблизно о 20 годині 51 хвилину, автомашина патрульної поліції прибула на прилеглу територію центру психічного здоров`я, де ОСОБА_1 знову було відмовлено в його проханні надати йому можливість піти до приміщення кабінету «цілодобових оглядів на стан алкогольного та наркотичного стану» справити природні потреби. Враховуючи те, що у ОСОБА_1 не було можливості втриматись від сильного бажання, він пішов у бік та зробив одну природну потребу в стороні під деревом.

Крім того, адвокатом у клопотанні зазначено, що елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей, свідомо допускає прояв неповаги до суспільства. Суб`єктивна сторона відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи є необхідним елементом суб`єктивної сторони правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, однак аналізуючи поведінку ОСОБА_1 можна зробити висновок, що він не мав наміру скоювати правопорушення, своєю поведінкою він демонстрував відсутність бажання на порушення громадського порядку та спокою, робив це будучи переконаним, що він не знаходиться в громадському місці, було темно і він усвідомлював, що нікого він не образить із-за відсутності громадян кругом та території яка не доглядається та рядом багато сміття, коліс та багато іншого. ОСОБА_1 порушувати «громадський порядок і спокій громадян» не бажав цього, але був переконаний, що його дії це вимушений вихід з тяжкої ситуації в яку його поставили патрульні поліцейські.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у клопотанні зазначає, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме - громадське місце, яке дістало законодавче визначення в Законі України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 22.09.2005 р. № 2899-1V, як частина будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіони. Місце де ОСОБА_1 просив надати йому можливість знайти туалет, а потім не зміг витримати тиск, який робив його бажання не контрольованим, знайшов місце під деревом і справив природні потреби в не громадському місці, в розумінні того, що там де він це зробив, «громадське місце» не відповідає цьому критерію. Це місце не тротуар, не вулиця, а прилегла територія, де громадяни не проживають.

Крім того, адвокат вказує на те, що дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до порушення громадського порядку і спокою громадян.Таким чином, у ОСОБА_1 відсутній намір на скоєння адміністративного правопорушення, складу правопорушення в його діях не має, тим більше «справляння великої та маленької потреби».

Також адвокат у клопотанні зазначає, що вимог закону у ході провадження у цій справі дотримано не було, доказів вини ОСОБА_1 не має, а рапорт поліцейського не можна рахувати доказом, так як, він зацікавлена особа та адресував його начальнику, а не в суд, цей документ не може бути визнано належним доказом. ОСОБА_1 не був ознайомлений із змістом протоколу, йому не роз`яснено права, копію протоколу він не отримав, а тому захисник просить суд провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити надавши суду докази, а саме фото та відео з місця події.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази надані представником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до наступного.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

При цьому, за вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Так, відповідно до диспозиції ст. 173 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Однак, при вивчені матеріалів справи та наданих доказів, судом було встановлено, що це була вимушена міра здійснення фізичних потреб ОСОБА_1 через перешкоджання працівниками поліції відвести його до туалетної кімнати у вказаному закладі охорони здоров`я, що підтверджується наданими суду доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно до ст. 10. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

За такого, суд не вбачає умислу ОСОБА_1 на вчинення дрібного хуліганства, а саме мотиву задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей та свідомого допуску прояву неповаги до суспільства, а за відсутності умислу на його вчинення, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 й складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя К.О.Лагода