Справа № 740/704/23
Провадження № 3/740/911/23
ПОСТАНОВА

іменем України

10 квітня 2023 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Зінич А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, студентки 1-го курсу КМАУП (м. Київ), проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 25 січня 2023 року о 22 годині 15 хвилин по вулиці Шевченка в м.Ніжині Чернігівської області в парку імені Шевченка перебувала в п`яному вигляді з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, неохайний зовнішній вигляд, чим ображала людську гідність і громадську мораль.

У судове засідання ОСОБА_1 не з"явилася. Про розгляд справи у Ніжинському міськрайонному суді зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, отримання копії якого ОСОБА_1 засвідчила підписами у протоколі. Про розгляд справи сповіщалася надсиланням судової повістки на телефон.

Згідно ст.268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.178 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою. При цьому справа згідно ст.277 КУпАП повинна бути розглянута протягом доби, практика ж Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Законодавством встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу. Передусім такі строки слугують інтересам особи, яка зазнає заходів впливу, оскільки наявність визначеного строку дає розуміння того, скільки триватиме такий вплив. Водночас протягом такого строку особу наділено процесуальними правами та обов`язками, що дає особі можливість, в тому числі з використанням адміністративного ресурсу (повноважень суду щодо витребування доказів, допиту свідків тощо), представити суду доводи на захист своєї правової позиції. Добросовісна участь особи у процесі вирішення її справи полягає в активній участі у розгляді її справи і недопущенні зловживань наданими їй правами.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Дотримання балансу інтересів при розгляді справи покладено на суд, який, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін, також зобов`язаний дотримуватися встановлених законодавством правил та строків розгляду справи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями частини першоїстатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Таким чином, для дотримання балансу публічного інтересу та приватного, суд доходить висновку про можливість розгляду справи з урахуванням конкретних її обставин і вжитих заходів для повідомлення ОСОБА_1 про час і місце судового розгляду за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки в протилежному випадку буде нівельовано завдання КУпАП, якими є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.221 КУпАП судді районних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, вчинені особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років.

Відповідно до ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення ОСОБА_1 неправомірних дій, і є джерелом доказів в силу положень ст.251 КУпАП.

Факт появи ОСОБА_1 у парку ім. Шевченка у Ніжині у п`яному вигляді підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №342866 від 26 січня 2023.

За появу в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль встановлено адміністративну відповідальність частиною 1 ст. 178 КУпАП.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом року після застосування заходів адміністративного стягнення мають наслідком адміністративну відповідальність за ч. 2 ст. 178 КУпАП.

Норми КУпАП передбачають один із видів адміністративного стягнення - попередження (п. 1 ч. 1 ст. 24 КУпАП), та один із заходів впливу, що застосовуються до неповнолітніх, - також попередження (п. 2 ч. 1 ст. 24-1 КУпАП).

Згідно ст.13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Дії ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення кваліфіковані за ч. 2 ст. 178 КУпАП.

Водночас, як слідує з постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.12.2022 ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП, і застосовано до неї захід впливу у вигляді попередження.

Отже, до ОСОБА_1 упродовж року не застосовувалися заходи адміністративного стягнення, а застосовувався захід впливу для неповнолітніх, тому її дії не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 178 КУпАП, оскільки диспозиція ч. 2 ст.178 КУпАП передбачає повторні дії після застосування заходів саме адміністративного стягнення. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення невірно кваліфіковано дії ОСОБА_2 за ч.2 ст.178 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП, - поява в громадському місці у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям правопорушення .

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, та набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (ч. 3 ст.337 КПК України).

Таким чином, суд вважає за необхідне дії ОСОБА_1 перекваліфікувати з ч. 2 ст.178 КУпАП на ч. 1 ст. 178 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі.

Дослідивши обставини справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.178 КУпАП доведена, однак враховуючи те, що на момент вчинення адміністративного правопорушення вона була неповнолітньою, тому у відповідності до ст. 24-1 КУпАП, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 захід впливу у виді попередження.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. У цьому випадку порушник є неповнолітньою особою, до якої застосовуються заходи впливу, тому судовий збір не сплачується.

Керуючись ст.12, 13, 24-1, 33, 283 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП, та застосувати до неї захід впливу у виді попередження.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя І.М. Карпусь