1Справа № 335/2609/23 3/335/986/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту патрульної поліції в Запорізькій області відносно:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ВЧ НОМЕР_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 408550 від 12.03.2023 року, вбачається, що 12.03.2023 року о 11 год. 15 хв., в м. Запоріжжі, Прибережна автомагістраль/Перемоги, 70Б, водій ОСОБА_1 здійснював рух транспортного засобу «ВАЗ 2108» д.н.з. НОМЕР_3 , при цьому не мав права керування транспортними засобами. Правопорушення вчинено повторно протягом року. 05.03.2023 року постановою серії БАВ № 408550 ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, чим порушив п. 2.1. а) ПДР України.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, згідно довідки про доставку смс-повідомлення він отримав судовий виклик 28.03.2023 року о 10:47:22 год., який судом було надіслано в електронній формі за допомогою смс-повідомлення на номер телефону, який зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення та який надана поліцією до протоколу.

ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи в його відсутності, тому відповідно до ст. 268 КУпАП справу було розглянуто у його відсутності в межах строків, що визначені ст. 277 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Пунктом 2.1. а) Правил дорожнього руху України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч. 5 ст. 126 КпАП України передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті.

Згідно із ч. 2 ст. 126 КпАП України відповідальність передбачена за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Але слід зазначити, що до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами, як про це зазначено у протоколі.

Долучена до протоколу постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 604335 від 05.03.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності лише підтверджує факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КпАП України.

Суб`єктивна сторона зазначеного правопорушення визначається ставленням особи до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі прямого чи непрямого умислу, а об`єктивна сторона передбачає різні форми застосованих обмежень до особи у праві керування транспортним засобом.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Таким чином, належних доказів того, що ОСОБА_1 позбавлений права керувати транспортними засобами, до протоколу не долучено, а долучена лише копія постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що не є доказом вказаних в протоколі обставин.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Суд зазначає, що відповідно практики ЄСПЛ суд не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим, що буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

На підставі викладеного, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в його діях, як події, так і складу правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Керуючись вимогами ч. 5 ст. 126, п. 1 ст. 247, ч. 2 ст. 251, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 5 ст. 126 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.О. Макаров