ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1358/23 Справа № 216/2418/23 Суддя у 1-й інстанції - ЧИРСЬКИЙ Г. М. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Максимова Р.І., потерпілої ОСОБА_2 розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності Максимова Р.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2023 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст. 173-2 КУпАП,

якого визнано винним в правопорушеннях, передбачених за ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт, строком у 40 годин. Стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови відповідно до протоколу серії ВАВ № 832846 від 03.04.2023 року, 08.03.2023 р. о 08:00 год. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї сестри ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру - висловлювався в її бік нецензурною лайкою, завдав один удар по голові, відповідальність за що передбачена ч.2 ст. 173-2 КУпАП. оскільки ОСОБА_1 протягом року, а саме: 21.07.2022 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 20.12.2022 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Також відповідно до протоколу серії ВАВ № 195758 від 03.04.2023 року, 1 1.03.2023 року о 16:45 год. по АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї сестри ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру - виражався в її бік нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, відповідальність за що передбачена ч.2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 протягом року, а саме: 21.07.2022 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 20.12.2022 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2023 року матеріали справ про адміністративні правопорушення за № 216/2418/23 та №216/2426/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП об`єднано в одне провадження під єдиним номером № 216/2418/23.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт, строком 40 (сорок) годин. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

З таким судовим рішенням не погодився захисник Максимов Р.І. який діє в інтересах ОСОБА_1 та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає, що постанова прийнята судом з грубим порушенням права на захист, за невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з закриттям справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанови долучені до матеріалів справи про притягнення Особи_1 до адміністративної відповідальності не підтверджують, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності, оскільки не містять даних про особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності за зазначеними постановами та набрання сили зазначеними постановами, не завірені у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим відсутні докази кваліфікуючої ознаки повторність. Вважає, що відсутні посилання та докази, що останнього протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою статті 173-22 КУпАП за ч.1,2 ст. 173-2 КУпАП. Вважає, що суд шляхом використання свого права на доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень відшукав докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 в минулому правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, що порушуючи право на захист особи. Вважає, що показання потерпілої відображені в оскаржуваній постанові не відповідають показанням наданим потерпілою у судовому засіданні, у зв`язку з тим, що суд вибірково зазначив у постанові одні покази, не зазначивши інші. Також вважає, що судом першої інстанції не надана оцінка позиції сторони захисту, що об`єктивна сторона правопорушення, полягає в умисному вчиненні будь - яких з зазначених у диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому. Вважає, що матеріали справи не дають підстав констатувати в цій справі характеристику домашнього насильства як різновиду насильства. Вказує, що атмосфера взаєморозуміння у цій родині відсутня, конфлікти для членів сім`ї є буденним явищем, однак не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону. Просить постанову скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши думку особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Максимова Р.І. які просили постанову скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, думку потерпілої ОСОБА_2 яка заперечувала проти вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова без змін з таких підстав.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, -

- тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, -

- тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

У відповідності до ст. 1 п. 14 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 2 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство протягом року.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 2 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого протягом року особи, що притягалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 цієї статті.

Твердження апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

А доводи апелянта що атмосфера взаєморозуміння у цій родині відсутня, конфлікти для членів сім`ї є буденним явищем та не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону і те, що матеріали справи не дають підстав констатувати в цій справі домашнє насильство, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки наведені міркування апелянта з цього приводу носять суб`єктивний характер.

Висновки суду першої інстанції про підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою ст.173-2 КУпАП, за викладених у постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в справі та досліджених судом першої інстанції доказах. Суд першої інстанції при розгляді зазначеної справи дав належну правову оцінку діям ОСОБА_1 , з якою погоджується апеляційний суд.

Апеляційним судом ретельно перевірені покази ОСОБА_1 , надані ним під час апеляційного розгляду справи, та його пояснення щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі його захисника Максимова Р.І., про те, що він не вчиняв інкримінованого йому адміністративного правопорушення та необхідність закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що суддя місцевого суду правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, дослідивши їх у судовому засіданні покази ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 та інші докази, наявні в матеріалах адміністративної справи та надав їм відповідну правову оцінку.

Суд обґрунтовано послався, як на доказ провини ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому адміністративного правопорушення на: протоколи про адміністративне правопорушення серії ВАВ № №832846, серії ВАВ № 195758 в яких викладено обставини справи, заяви ОСОБА_2 від 10.03.2023 року та від 11.03.2023 року до Криворізького РУП ГУНП, письмові пояснення ОСОБА_2 від 01.04.2023 року, в яких вона виклала обставини застосування психологічного насильства з боку ОСОБА_1 у дні за 08.03.2023 року та 11.03.2023 року; постанови суду від 21.07.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та від 20.12.2022 року - за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Суддя правильно послався в постанові на покази потерпілої ОСОБА_2 яка в судовому засіданні першої інстанції підтвердила обставини, викладені в протоколах про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та підтримала, пояснивши суду що 08.03.2023 року близько 08-00 год. та 11.03.2023 року в період часу з 09-30 год. до 16-40 год. її рідний брат ОСОБА_1 , знаходячись у квартирі за місцем їх реєстрації, ображав її, нецензурно виражався, бив по голові правою рукою в ліве вухо, що зумовило її викликати поліцію. Зазначила, що вказані дії з боку ОСОБА_1 є непоодинокі, відбувалися з 18.06.2022 та пов`язані з тим, що вона викликала працівників поліції після її побиття Коровкою, які виявили в кімнаті останнього вогнепальну зброю та вибухонебезпечні предмети, притягнувши останнього до кримінальної відповідальності. Подальші дії Коровки до теперішнього часу пов`язані із помстою їй за той виклик поліції, та протягом часу з 18.06.2022 року були близько 15-ти разів. З приводу перебування на обліку у лікаря-психіатра повідомила, що був поодинокий випадок наприкінці 2019 року, коли вона зверталася за медичною допомогою до ПНБ з-приводу нервового потрясіння, що взагалі не пов`язано з особою ОСОБА_1 .

Аналогічні покази потерпілої ОСОБА_2 надала у суді апеляційної інстанції.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду, щодо пояснень потерпілої ОСОБА_2 які суд прийняв в якості належних та достовірних, потерпіла, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, в судовому засіданні дала послідовні покази, які узгоджуються із сукупністю перелічених вище доказів, які свідчать про їх достатність для прийняття кінцевого процесуального рішення у справі щодо наявності вини у діях ОСОБА_1 .

Доводи апелянта, що суд вибірково зазначив у постанові покази потерпілої не впливають на законність оскаржуваного рішення, оскільки таке джерело доказів як, покази свідків чи інших учасників по справі, суд відображає в тому обсязі, який необхідний для встановлення істини у справі. Зміст технічних записів судових засідань свідчить про те, що показання потерпілої викладено в оскарженому судовому рішенні з достатньою повнотою, без зайвої деталізації, відображено сутнісну (змістовну) складову показань, що має значення для встановлення судом обставин, які підлягають доказуванню в справі. Водночас положеннями КУпАП не передбачено обов`язку суду дослівно викладати показання свідків чи інших учасників по справі, таке джерело доказів відображається судом у тому обсязі, який необхідний для встановлення істини у справі, що і було зроблено в цьому випадку.

Доводи апеляційної скарги, що суд використовуючи своє право на доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень відшукав докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 в минулому правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, що порушуючи право на захист особи є безпідставними.

Протоколи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП було складено у присутності ОСОБА_1 та вручено копії складених протоколів йому під підпис, це підтверджується наявними протоколами про адміністративне правопорушення. (а.с.1, 31)

Справи про адміністративне правопорушення на підставі складених вище протоколах були направлені до суду першої інстанції, і відповідно до ст.251 КУпАП крім іншого як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні саме домашнього насильства особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою ст.173-2 КУпАП, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.173-2 КУпАП, до матеріалів справи додані постанови суду у справах 216/2271/22, 216/4009/22 які були роздруковані з Єдиного Державного реєстру судових рішень.

Також, згідно наявних матеріалів справи ОСОБА_1 скористатись правової допомогою адвоката Максимова Р.І., який у суді першої інстанції ознайомився з матеріалами справи що підтверджується розписками (а.с.12-16, 42-46).

Тобто ОСОБА_1 скористатись правової допомогою адвоката та йому і його адвокату було достеменно відомо про складені протоколи відносно ОСОБА_1 саме за ч.2 ст.173-2 КУпАП та про докази вини які були додані до протоколів та направлені до суду.

На підставі викладеного апеляційний суд не може погодитись з апелянтом про порушення права на захист ОСОБА_1 .

Що стосується доводів апелянта, суд не мав права використовувати доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень для підтвердження, що додані до протоколів постанови суду по справам 216/2271/22, 216/4009/22 відносяться ОСОБА_1 є безпідставними.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 ЗУ «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005р. № 3262, суди мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного Державного реєстру судових рішень, а так само мають право і користуватися отриманою інформацією.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП повинен був з`ясувати чи дійсно надані постанови були винесені, щодо ОСОБА_1 та надав їм оцінку у своєму рішенні.

Стягнення накладене суддею на ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч.2 ст.173-2 КУпАП та відповідає меті адміністративного стягнення і загальним засадам його накладення у відповідності до положень ст. 23 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що суддя дослідив усі наявні по справі докази та усім доказам у сукупності дана належна оцінка у постанові судді.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, апеляційна скарга захисника Максимова Р.І. в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що підстави для скасування або зміни постанови судді районного суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2023 року, у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя