справа № 759/1148/23 головуючий у суді І інстанції Гаврищук А.В.
провадження № 33/824/1518/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Березовенко Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2023 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 24 лютого 2023 року засобами поштового зв`язку направив апеляційну скаргу до суду першої інстанції.

У апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. просив оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що розгляд справи судом першої інстанції за його відсутності є істотним порушенням права на захист, ураховуючи подане ОСОБА_1 клопотання про відкладення розгляду справи.

Також щодо обставин справи апелянт зазначив, що 25 грудня 2022 року близько 20 години вечора він в стані легкого алкогольного сп`яніння повернувся після роботи додому, де йому повідомили про вимогу сусідів переставити автомобіль в межах двору. У зв`язку з перебуванням в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 запросив свого товариша ОСОБА_2 перепаркувати автомобіль, яким він користувався. ОСОБА_2 погодився допомогти ОСОБА_1 , однак під час переїзду з одного місця в інше в межах двору він трохи пошкодив пластмасову накладку арки крила іншого легкового автомобіля. Після цього до автомобілів підійшов власник пошкодженого автомобіля, який, з`ясувавши, що ОСОБА_1 є користувачем автомобіля ВА3-2170, д.н. НОМЕР_1 , викликав поліцію для оформлення ДТП. Поліція приїхала приблизно через пів години після ДТП.

Не бажаючи оформлення матеріалів на свого товариша, ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що автомобілем керував він і відшкодував на місці власнику пошкодженого автомобіля за його згодою вартість ремонту автомобіля. Наголошує, що поліцейські не роз`яснили йому права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, зокрема право подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи, користуватися юридичною допомогою адвоката. Така бездіяльність поліцейського, на думку апелянта, грубо порушила право останнього на захист і, зокрема, призвела до цього непорозуміння, оскільки якби ОСОБА_1 порадився із адвокатом і йому стало зрозуміло, що не варто брати на себе відповідальність, то ця ситуація взагалі б не виникла.

Апелянт звертає увагу апеляційного суду на те, що графа в протоколі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» залишилася пустою, так як ОСОБА_1 не був впевнений, що робить все правильно. Окрім того, зауважує, що в матеріалах справи відсутні документи про передачу поліцією протоколу про адміністративне правопорушення для розгляду до Святошинського району суду міста Києва, що в апелянта викликає сумнів у дотриманні встановленого порядку передачі поліцією протоколу із додатками до суду.

У судовому засіданні апелянт та його представник просили апеляційну скаргу задовольнити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши апеляційні доводи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на таке.

Згідно оскаржуваної постанови 25.12.2022 о 20 годині 40 хвилин, ОСОБА_1 , в м. Києві по вул. Академіка Корольова, 9, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21070» д/н/з НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому порядку, зі згоди водія, за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510» (Результат позитивний 1,38‰), чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України, в зв`язку з чим його дії кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Судом першої інстанції було встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №366172 від 25.12.2022, тестуванням на алкоголь за допомогою приладу газоаналізатора алкотестера Драгер, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозаписом з боді камери.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, зважає чи на таке.

Так, стаття 7 КУпАПпередбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАПодним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, а його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 в порушенні п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є законним і обґрунтованим.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАПкерування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Процедура та порядок огляду на стан сп`яніння регламентуються ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735.

За змістом п. 6 розділу І Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП (п. 7 розділу І Інструкції № 1452/735).

Основним доводом апеляційної скарги ОСОБА_1 є твердження про відсутність факту керування ним транспортним засобом марки «ВАЗ 21070» д/н/з НОМЕР_2 25.12.2022 о 20 годині 40 хвилин в м. Києві по вул. Академіка Корольова, 9. При цьому апелянт наголошував, що за кермом перебувала інша особа - ОСОБА_2 . (такі обставини не повідомлялися суду першої інстанції)!!!

Апеляційний суд вважає вказаний довід необґрунтованим, недоведеним та таким, що спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Так, зокрема, з відеозапису з нагрудної боді-камери поліцейського, долученої до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №366172 від 25 грудня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 на питання поліцейського про обставини події повідомив, що він «є власником транспортного засобу за довіреністю», «розвертався, зацепив, поняв, що зацепив, здав назад, зупинився».

Також апеляційний суд баре до уваги, що потерпілий в дорожньо-транспортній пригоді при з`ясуванні поліцейськими події ДТП пояснив, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу на момент зіткнення з транспортним засобом потерпілого, потерпілий його зупинив, «витягнув його з машини» та витягнув ключі з транспортного засобу (вказані пояснення зафіксовані на відеозаписі з нагрудної боді-камери поліцейського, долученої до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №366172 від 25 грудня 2022 року).

Також апелянт в апеляційній скарзі зазначав, що йому не було роз`яснено його права та обов`язки, а тому він не міг реалізувати право на захист.

З цього приводу варто зазначити таке.

Згідно з п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.

Згідно з п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Крім того, поведінка ОСОБА_1 на відеозаписі вказує, що він не вимагав роз`яснення йому певних прав або особливостей процедури, повністю усвідомлював вимогу поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, здійснював активні, свідомі та вольові дії, розумів ситуацію, у якій опинився.

Разом з тим, ОСОБА_1 не заявляв клопотання про надання йому правової допомоги чи необхідність отримання юридичних послуг.

Тому суд доходить висновку про дотримання права на захист ОСОБА_1 та усвідомлення ним суті інкримінованого йому діяння.

Поряд з цим, з відеозапису з нагрудної боді-камери поліцейського, який доданий до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 366172 від 25 грудня 2022 року вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів.

Працівниками поліції попередньо було названо ОСОБА_1 виявлені в нього ознаки алкогольного сп`яніння, які є підставою для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Роз`яснено ОСОБА_1 процедуру проведення такого огляду та наслідки відмови від його проходження. ОСОБА_1 було запропоновано на вибір пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів або ж проїхати до закладу охорони здоров`я для його проходження.

З чеку приладу «Drager Alcotest 7510», прилад ARMF-0329, тест №728 вбачається, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, проба позитивна 1,38 ‰ (а.с.2).

Апеляційний суд також бере до уваги, що з відеозапису з нагрудної боді-камери, який доданий до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 366172 від 25 грудня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 при проходженні огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу не заявляв жодних зауважень щодо справності такого приладу та/або щодо результату огляду.

Окрім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії серії ААД № 366172 від 25 грудня 2022 року ОСОБА_1 в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» також не зазначив жодних зауважень щодо процедури проведення огляду, а також не зазначав про не керування ним транспортним засобом. Посилання ОСОБА_1 про те, що вказана графа протоколу про адміністративне правопорушення ним не заповнювалася, оскільки він не був впевнений, що робить все правильно апеляційний суд оцінює критично, зважаючи на те, що жодних клопотань чи вимоги щодо роз`яснення порядку заповнення такої графи ОСОБА_1 озвучено не було, що підтверджується відеозаписом, наявним в матеріалах справи.

При цьому протокол був підписний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності з відміткою про те, що зі змістом протоколу він ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені дані про нього - правильні. Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 на власний розсуд не реалізував своє право зазначити пояснення по суті порушення, зокрема, щодо не керування ним транспортним засобом та/або незгоди з результатом огляду його на стан алкогольного сп`яніння чи будь-якими порушеннями процедури огляду його на стан алкогольного сп`яніння, зокрема, нероз`ясненням поліцейськими його прав.

Окрім того, апеляційний суд критично оцінює довід апелянта щодо розгляду судом першої інстанції справи за його відсутності в судовому засіданні як підстави для скасування постанови суду, враховуючи таке.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, у судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з появою у нього ознак короновірусної інфекції COVID -19. Суд першої інстанції вважав, що клопотання ОСОБА_1 є необґрунтованим, а причина неявки в судове засідання - не поважною.

Апеляційний суд повною мірою погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на те, що до заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з появою у ОСОБА_1 ознак короновірусної інфекції COVID -19 останнім не додано належних та достатніх доказів на підтвердження вказаних в заяві обставин.

Отже, апеляційний суд вважає, що розгляд справи № 759/1148/23 без участі в судовому засіданні належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_1 не є порушенням права ОСОБА_1 на захист.

Зважаючи на вищевикладене, довід апелянта про відсутність в матеріалах справи документів про передачу поліцією протоколу про адміністративне правопорушення для розгляду до Святошинського району суду міста Києва апеляційний суд не вважає достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови. При цьому апеляційний суд враховує, що протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 у відповідності до вимог КУпАП був розглянутий органом, уповноваженим розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги, розцінюються апеляційним судом критично і до уваги не приймаються, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Враховуючи викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки суду доводами апеляційної скарги не спростовані.

Оскільки судове рішення, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік., стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Березовенко