Справа № 175/1096/23
Провадження № 3/175/592/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2023 року смт Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Дараган Л.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов до суду з відділення поліції № 8 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ухилявся від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання своєї неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: дитина не відвідувала заняття на дистанційній формі навчання.

Під час розгляду адміністративного матеріалу ОСОБА_1 свою провину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він ніякого правопорушення не вчиняв. Так, дитина разом із ним не мешкає, наразі донька у нього гостює, оскільки вона не має можливості проживати в квартирі у матері. Крім того, у нього відсутні належні умови для проживання дитини, він працює, тому часу для контролю за навчанням доньки у нього немає. Вважає, що у навчальному закладі навчають неналежним чином, багато дітей не відвідують навчання, але протокол склали лише відносно нього.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як було встановлено в ході розгляду адміністративного матеріалу, ОСОБА_1 є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не відвідувала заняття на дистанційній формі навчання у ДПТНЗ «Дніпровський центр ПТОТС».

Згідно з поясненнями ОСОБА_2 , допитаної в якості свідка в судовому засіданні, остання пояснила, що ОСОБА_1 це її батько. Вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але мешкає разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Вона навчається у ДПТНЗ «Дніпровський центр ПТОТС», але заняття на дистанційній формі навчання не відвідувала.

Разом із цим, приписами ч. 1 ч. 5 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Також, згідно із положеннями ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Так, в судовому засіданні встановлено, що неповнолітня донька ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не відвідувала заняття на дистанційній формі навчання у ДПТНЗ «Дніпровський центр ПТОТС».

Отже, враховуючи встановлені в ходу розгляду адміністративного матеріалу обставини, вбачається, що ОСОБА_1 як батько дитина згідно з приписами ч. 3 ст. 150 зобов`язаний забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Однак, ОСОБА_1 ухиляється від цього виконання передбаченого законодавством обов`язку, внаслідок чого його неповнолітня донька не відвідує заняття на дистанційній формі навчання у навчальному закладі, тобто не здобуває середню професійно-технічну освіту.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, повідомленням ДПТНЗ «Дніпровський центр ПТОТС», повідомленням Служби у справах дітей Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, копіями паспортів дитини та батька, письмовими поясненнями, свідченнями свідка, допитаної судом під час розгляду адміністративного матеріалу.

При цьому пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 щодо того, що він не ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо своєї неповнолітньої дитини, оскільки дитина у нього гостює, а між ним та матір`ю дитини був укладений договір про визначення місця проживання дитини та участі батьків у вихованні, судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході розгляду адміністративного матеріалу. При цьому ані зареєстроване місце проживання дитини разом із матір`ю, ані умови укладеного договору про визначення місця проживання дитини та участі батьків у вихованні не звільняють ОСОБА_1 як батька дитини від виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків щодо виховання та розвитку дитини. Крім того, суд зауважує, що положення чинного законодавства покладають на батьків рівні обов`язки щодо виховання та розвитку їхніх дітей, в зв`язку із чим є недопустимим покладення на одного з батьків дитини виконання обов`язку виховувати та розвивати дитину в порівнянні з іншим з батьків. Всі інші посилання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, так само судом не приймається до уваги, оскільки вони є безпідставними і не звільняють його від адміністративної відповідальності.

Таким чином встановлено, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, згідно з якою передбачено адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Разом із цим, відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, зокрема те, що дане правопорушення не призвело до настання тяжких наслідків, особистість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зокрема те, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності і зобов`язується в подальшому жодних порушень не допускати, обставини вчинення правопорушення, обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини у справі, суд приходить до висновку, що є всі підстави вважати, що ОСОБА_1 усвідомив протиправність своєї поведінки і не буде більше допускати такої поведінки, тому вважає можливим в цьому випадку досягти виховних та попереджувальних заходів без застосування до порушника заходів адміністративного впливу, звільнивши його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження по справі закрити.

Керуючись ст.ст. 22, 33, ч. 1 ст. 184, ст.ст. 283, 284, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 184 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: