Дата документу 17.04.2023
Справа № 334/2299/23
Провадження № 3/334/1126/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2023 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Коломаренко К.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Запорізькій області (Запорізький рибоохоронний патруль) у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 4 ст. 85 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

05 березня 2023 року о 14 годині 00 хвилин громадянин ОСОБА_1 на р. Дніпро (старе русло) в районі Арочного мосту, Дніпровському районі міста Запоріжжя, здійснював любительський лов риби з берега вудкою поплавчатою та виловив 4,5 кг риби тарань (плітка), що на 1,5 кг (5 екземплярів) перевищує встановлену правилами любительського і спортивного рибальства добову норму/вилову, чим спричинив збитки рибному господарству України на суму 7 820,00 гривень. Своїми діями громадянин ОСОБА_1 грубо порушив вимоги ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ», п. 2 розділу ІІ розділу IV Правил любительського і спортивного рибальства, за що частиною 4 статті 85 КУпАП передбачена відповідальність.

В судовому засіданні ОСОБА_1 факт вилову риби в кількості, що перевищує добову норму, дозволену Правилами любительського і спортивного рибальства, не заперечував, проте зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме Додатку 2 Правил любительського і спортивного рибальства та п. 2 розділу ІІ розділу IV Правил любительського і спортивного рибальства, тому що особою, яка склала протокол невірно вказано кількість риби, що перевищує дозволену добову норму вилову риби.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, тощо.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідальність за ч. 4 ст. 85 КУпАП настає у разі грубого порушення правил рибальства (рибальство із застосуванням вогнепальної зброї, електроструму, вибухових або отруйних речовин, інших заборонених знарядь лову, промислових знарядь лову особами, які не мають дозволу на промисел, вилов водних живих ресурсів у розмірах, що перевищують встановлені ліміти або встановлену правилами любительського і спортивного рибальства добову норму вилову).

Як слідує зі змісту ст. 63 Закону України "Про тваринний світ", порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в: порушенні встановленого законодавством порядку надання об`єктів тваринного світу в користування; порушенні правил використання об`єктів тваринного світу; незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища; перевищенні лімітів і порушенні інших встановлених законодавством вимог використання об`єктів тваринного світу; невиконанні екологічних умов, визначених у висновку з оцінки впливу на довкілля; порушенні встановлених законодавством вимог щодо охорони середовища існування, умов розмноження і шляхів міграції тварин, самовільному випалюванні сухої рослинності або її залишків; порушенні правил зберігання, транспортування, застосування засобів захисту рослин, стимуляторів їх росту, мінеральних добрив та інших речовин (препаратів); порушенні правил створення, поповнення, зберігання, використання та державного обліку зоологічних колекцій, торгівлі ними, а також установленого законодавством порядку їх пересилання, ввезення в Україну і вивезення за її митну територію; самовільному або з порушенням установленого законодавством порядку переселенні, акліматизації та схрещуванні тварин, а також виведенні і використанні генетично змінених організмів; жорстокому поводженні з тваринами; приховуванні та перекрученні інформації про стан і чисельність об`єктів тваринного світу та їх використання; невжитті заходів щодо запобігання загибелі тварин, погіршенню середовища їх існування та ліквідації негативного впливу на тваринний світ; порушенні порядку придбання, реалізації, пересилання і вивезення за межі України, ввезення на її територію диких тварин та інших об`єктів тваринного світу; невиконанні встановлених законодавством вимог щодо охорони видів тварин, занесених до Червоної книги України або до переліків видів тварин, що підлягають особливій охороні; виготовленні, зберіганні, реалізації та застосуванні заборонених знарядь добування тварин; невиконанні законних розпоряджень посадових осіб органів, що здійснюють державний контроль та управління у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Законом може бути встановлено відповідальність і за інші порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу.

Правила любительського та спортивного рибальства затверджені наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 19.09.2022 року за № 700. (далі Правила).

Згідно п. 2 розділу ІІ Правил, любительське рибальство дозволяється здійснювати рибалкам безоплатно у порядку загального використання водних біоресурсів для особистих потреб (без права реалізації) не забороненими цими Правилами знаряддями добування (вилову) та у мінімально дозволених для добування (вилову) розмірах видів водних біоресурсів під час здійснення любительського, спортивного рибальства та підводного полювання, визначених додатком 1 до цих Правил, за нормами добування (вилову) дозволених видів водних біоресурсів на одного рибалку за добу (далі - добова норма улову), визначеними додатком 2 до цих Правил.

Любительське, спортивне рибальство та підводне полювання, що перевищує встановлені цими Правилами обсяги безоплатного добування (вилову) водних біоресурсів здійснюється за плату у Порядку здійснення спеціального використання водних біоресурсів у внутрішніх рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах), внутрішніх морських водах, територіальному морі, виключній (морській) економічній зоні та на континентальному шельфі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 листопада 2015 року № 992.

Згідно додатку 2 до Правил (норми добування (вилову) дозволених видів водних біоресурсів на одного рибалку за добу), за добу дозволено видобування риб у кількості 3 кг. + 1 шт. (особина, будь-якої маси у мінімально дозволених для добування (вилову) розмірах видів водних біоресурсів під час здійснення любительського, спортивного рибальства та підводного полювання, визначених додатком 1до цих Правил).

Відповідно до пп. 7 п. 1 розділу IV Правил, забороняється добування (вилов) такими знаряддями: гачковими, у тому числі нахлистовими, донними, поплавковими, зимовими вудками, жерлицями (кружками) та спінінгами всіх видів з використанням штучної або природної принади у разі, якщо загальна кількість гачків перевищує сім одиниць на одного рибалку.

Згідно ч. 11 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 000102 від 05.03.2023 року з письмовими поясненнями правопорушника, в яких він повністю визнає обставини вчиненого ним правопорушення;

- описом майна, вилученого у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з розпискою ОСОБА_1 на зворотному боці аркуша, про отримання вилученої вудки та риби на зберігання;

- розрахунком матеріальної шкоди до протоколу №000102;

- роздруківкою такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України.

Посилання ОСОБА_1 на невірну кількість перевищеної добової норми вилову риби (5 екземплярів риби замість 4 екземплярів риби) на правильність висновків суду не впливає, оскільки матеріалами справи підтверджено факт порушення ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ» та п. 2 розділу ІІ розділу IV Правил любительського і спортивного рибальства, тобто факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 85 КУпАП.

Дії правопорушника суд кваліфікує за ч. 4 ст. 85 КУпАП, як грубе порушення правил рибальства (рибальство із застосуванням вогнепальної зброї, електроструму, вибухових або отруйних речовин, інших заборонених знарядь лову, промислових знарядь лову особами, які не мають дозволу на промисел, вилов водних живих ресурсів у розмірах, що перевищують встановлені ліміти або встановлену правилами любительського і спортивного рибальства добову норму вилову).

Суддя, у відповідності до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність, суддею не встановлено.

Вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП тягне за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення, які є приватною власністю порушника, та незаконно добутих водних живих ресурсів чи без такої.

Незаконно добуті водні живі ресурси, а саме риба плітка у кількості 5 екземплярів, вагою 1,5 кг, конфіскації не підлягають, оскільки ще 05.03.2023 року передані під розписку ОСОБА_1 , вони є продуктами, які швидко псуються без належного зберігання (відомостей про те, що ОСОБА_1 зможе забезпечити зберігання вилученої риби в належних умовах до вирішення справи по суті матеріали справи не містять, ОСОБА_1 таких відомостей також не надано), внаслідок чого можуть виділяти шкідливі речовини, відповідно здійснювати їх конфіскацію вже є недоцільно, тим більше, що з моменту вилову риби пройшов значний час.

Крім того, вудка поплавочна з трьома гачками, яка безпосередньо є знаряддям вчинення правопорушення, не є забороненим знаряддям лову, оскільки кількість гачків не перевищує сім одиниць на одного рибалку, а тому також не підлягає конфіскації.

Враховуючи особу винного, ступінь його вини, відсутність даних, що негативно характеризують його особу суд вважає, що відповідно до мети адміністративного стягнення, яке застосовується до особи з метою її виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП) необхідним та достатнім для його виправлення буде застосування до ОСОБА_1 міри адміністративного стягнення у виді мінімального штрафу, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 85 КУпАП, в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Саме такий вид адміністративного стягнення на переконання судді буде достатнім та необхідним для виконання завдань КУпАП, зокрема він забезпечить запобігання вчинення правопорушником нових правопорушень, його виховання у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За ч. 1 цієї статті Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Таким чином, ставку судового збору слід розраховувати від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2023 році, який становить 2684 грн., відповідно сума судового збору, яка підлягає стягненню становить 536,80 грн. (2684*0,2 = 536,80).

У матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір», в судовому засіданні особою, що притягається до адміністративної відповідальності таких теж не надано, а тому, з нього слід стягнути встановлену суму судового збору.

Щодо відшкодування майнової шкоди слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 40 КУпАП якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. В інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства.

Частиною 1 статті 167 ЦК України визначено, що держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

За змістом ч.1 ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

За правилами ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Аналіз наведених приписів чинного законодавства дає підстави для висновку, що питання про відшкодування шкоди, завданої державі внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного із недотриманням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, не може бути вирішено одночасно із притягненням винної особи до адміністративної відповідальності, оскільки вирішується в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, оскільки даним правопорушенням було завдано шкоду саме Державі Україна, а не громадянинові, підприємству, установі або організації, то збитки за вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 85 КУпАП, стягненню не підлягають, питання про стягнення з ОСОБА_1 заподіяної ним шкоди рибним ресурсам держави, відповідно до вимог ч.3 ст. 40 КУпАП може бути вирішено судом в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 24, 40-1, 85, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення та незаконно добутих водних живих ресурсів.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: Коломаренко К. А.