"11" квітня 2023 р. Справа № 363/4151/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Олійник С.В., розглянувши заяву адвоката Таранова Станіслава Ігоровича про відвід судді Вишгородського районного суду Київської області Дьоміної Олени Петрівни від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 363/4151/22, стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

У провадженні судді Вишгородського районного суду Київської області Дьоміної Олени Петрівни перебуває справа про адміністративне правопорушення № 363/4151/22, стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП

10 квітня 2023 року до канцелярії Вишгородського районного суду Київської області надійшла заява захисника ОСОБА_1 адвоката Таранова Станіслава Ігоровича про відвід судді Дьоміної О.П. від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 363/4151/22, стосовно ОСОБА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП.

Заява про відвід судді мотивована тим, що в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею з власної ініціативи було прийнято рішення про виклик в судове засідання працівників поліції, котрими здійснювалось оформлення адміністративних матеріалів та протоколу про адміністративне правопорушення, та витребування відеозапису, оскільки на диску, який доданий до матеріалів не містить файлів, а тому на думку захисника суддя перебрала на себе функцію збору доказів, що порушує рівність учасників процесу, адже суд повинен досліджувати наявні в матеріалах справи докази, та ухвалювати рішення за наявними доказами, а не збирати їх за власним переконанням, тому такі дії судді свідчить про її упередженість, тому просить відвести суддю Дьоміну О.П. від розгляду зазначеної справи.

ОСОБА_1 , адвокат Таранов С.І. належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду заяви про відвід судді, заяв та клопотань про відкладення розгляду даної заяви не надали.

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Дьоміна О.П. належним чином повідомлялась про розгляд даної заяви про відвід, в судове засідання не з`явилась.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути заяву про відвід судді у відсутності осіб, що не з`явилися.

Дослідивши заяву адвоката Таранова С.І., повно та всебічно з`ясувавши обставини, що мають значення для правильного вирішення питання про відвід судді, оглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 363/4151/22, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відводу судді Дьоміній О.П., виходячи з наступних підстав.

Так, суд зазначає, що у відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 246 КУпАП регламентовано, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, зокрема, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів безстороннім і справедливим судом.

Чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норм, які передбачають можливість заявити відвід судді від розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 53 рішення у справі "Гурепка проти України").

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 16.02.2021 у справі № 263/10894/20, суд вказав, що відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, суди в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону.

Крім того, Рада суддів України пунктом 4 рішення №34 від 08 червня 2017 року роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Аналогія закону це засіб заповнення прогалин у законодавстві, який полягає в застосуванні до нього іншої норми закону, яка регламентує подібні відносини.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, зокрема наявність прогалин в національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і врегулювання права на відвід та порядку розгляду заяви про відвід по справам про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку про можливість застосування аналогії закону у найближчій галузі права, в даному випадку кримінальному процесуальному законі.

Згідно ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ч.1, 2 ст.80 КПК України за наявності підстав передбачених статтями 75-79 цього Кодексу слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Мотиви адвоката Таранова С.І. для відводу судді Дьоміної О.П. зводяться до його незгоди з порядком розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема за ініціативою судді виклику в судове засідання працівників поліції, витребування оптичного диску, оскільки доданий до протоколу не містив файли.

При цьому, відповідно до ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Норми ст. 280 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, виклик в судове засідання уповноваженої особи на складання протоколу про адміністративне правопорушення, надання відеозапису не свідчить про упередженість судді під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а пов`язаний з метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин конкретної справи, при цьому оцінка показів особи, уповноваженої на складення протоколу про адміністративне правопорушення наданих в судовому засіданні, здійснюється суддею у відповідності до ст. 252 КУпАП.

Враховуючи викладене, при розгляді заяви про відвід судді Дьоміної О.П. заявником не доведена наявність обставин, які б викликали сумніви в неупередженості судді та унеможливлювали ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі, доводи викладені в заяві про відвід, не містять доказів, що вказують на необ`єктивність чи упередженість судді, а тому заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 75, 80 КПК України, суд,

постановив:

В задоволенні заяви адвоката Таранова Станіслава Ігоровича про відвід судді Вишгородського районного суду Київської області Дьоміної Олени Петрівни від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 363/4151/22 стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Олійник