Справа № 163/947/23 Провадження №33/802/347/23 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2023 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Борсук П. П., за участю секретаря судового засідання Мельник О. М., представника Волинської митниці Держмитслужби Пікалюка М. С., захисника Чумак С. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 04 травня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає на АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України і накладено на нього стягнення у виді штрафу 29 588 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) гривень 30 копійок з конфіскацією в дохід держави автомобіля "Ауді" 2001 року виготовлення, номер кузова НОМЕР_2 , вартістю 29 588,30 грн.

Визначено стягнути з ОСОБА_1 в користь Волинської митниці витрати по справі на зберігання транспортного засобу в розмірі 27 856 (двадцять сім тисяч вісімсот п`ятдесят шість) гривень на рахунок UA1160491 в Державній казначейській службі України, місто Київ (МФО 820172, , призначення платежу "за зберігання товарів").

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору.

Підставою винесення такої постанови зазначено, що ОСОБА_1 , прямуючи 18 січня 2023 року з Республіки Польща в Україну через митний пост "Устилуг" Волинської митниці водієм автомобіля "Ауді", номер кузова НОМЕР_2 , дійсною вартістю 3500 злотих або 29 588,30 грн, перемістив вказаний автомобіль через митний кордон з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави такого переміщення договору купівлі-продажу, що містив неправдиві відомості про вартість транспортного засобу у 2100 злотих, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

Не погодившись із таким судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій оскаржує судове рішення в частині стягнення з нього на користь Волинської митниці витрат у справі на зберігання транспортного засобу в розмірі 27 856 гривень. Зазначає про те, що якщо до правопорушника застосовується стягнення у тому числі з конфіскацією тимчасово вилучених предметів, то відшкодування витрат на зберігання майна у справі про порушення митних правил не застосовується. Вважає, оскільки відповідно до оскарженої постанови автомобіль « Audi A4» 2001 року виготовлення, номер кузова НОМЕР_2 , який належав йому на праві власності підлягає конфіскації, і цю частину постанови ОСОБА_1 не оскаржує, то й законних підстав для стягнення з нього на користь Волинської митниці витрат по зберіганню транспортного засобу в розмірі 27 856 гривень, на переконання апелянта, немає. Просить змінити оскаржену постанову та виключити з постанови суду першої інстанції вказівку про стягнення з ОСОБА_1 на користь Волинської митниці витрат у справі на зберігання транспортного засобу в розмірі 27 856 гривень. В решті постанову суду залишити без змін. Стягнути з Волинської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 сплачений за подання цієї апеляційної скарги судовий збір в сумі 805,20 гривень.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши представника митниці Пікалюка М.С., який заперечив апеляційну скаргу, думку захисника, який апеляційну скаргу підтримав з підстав викладених у ній, апеляційний суд приходить наступного висновку.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, ст. 489 МК України, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено наоргани доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону судом першої інстанції при прийнятті рішення були дотримані в повній мірі.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання лише про скасування постанови в частині стягнення в користь Волинської митниці витрат у справі на зберігання транспортного засобу в розмірі 27 856 гривень..

Поряд з цим, в апеляційній скарзі не міститься доводів щодо незгоди з висновком суду першої інстанції стосовно того, що саме він вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України чи не згідний з розміром накладеного на нього стягнення у виді штрафу, конфіскацією транспортного засобу.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції переглядає оскаржену постанову лише в частині незгоди щодо стягнення з ОСОБА_1 витрат по зберіганню Волинською митницею майна., а саме транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 519 МК України, витрати у справі про порушення митних правил складаються з видатків на інвентаризацію, зберігання, перевезення (пересилання) товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, а також з інших понесених митними органами витрат на провадження або розгляд справи.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 520 МК України, витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Порядок відшкодування витрат у справі про порушення митних правил, обчислення сум, що підлягають відшкодуванню, а також порядок розпорядження отриманими коштами встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Порядку обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 731 від 15.06.2012 року, при розгляді справ про порушення митних правил орган, який розглядає справу, вирішує питання щодо відшкодування витрат та їх сум.

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що дії працівників митниці, які складали протокол, а також працівників митниці, які провадили провадження у цій справі ОСОБА_1 не оскаржувались у будь-який спосіб, передбачений чинним законодавством.

Зокрема, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 , або його захисник оскаржували дії працівників митниці до вищого керівництва митниці. Також матеріали справи не містять відомостей про те, що сторона захисту зверталась до суду, в порядку КАС України, щодо незаконних дій працівників митниці.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні доводи апелянта стосовно скасування стягнення з нього витрат за зберігання майна пов`язані лише з його незгодою сплачувати таку суму витрат.

Враховуючи наведене, на думку апеляційного суду такі апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Поряд з цим, апеляційний суд зазначає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був присутнім, про що свідчать його власноручні підписи у цьому протоколі та копію протоколу отримав.

З відомостей цього протоколу вбачається (а. с. 1-3), що ОСОБА_1 було роз`яснено зміст ст.ст. 494, 498 МК України, а також ст.ст. 10 та 63 Конституції України. Разом з тим, ОСОБА_1 було роз`яснено зміст ч.5 ст. 494 МК України про можливість припинення провадження у справі про порушення митних правил шляхом компромісу.

З положень ст. 521 МК України слідує, що провадження у справі про порушення митних правил може бути припинено шляхом укладення податкового компромісу, у випадку досягнення між відповідним органом доходів і зборів та особою, яка порушила митні правила компромісу, уклавши мирову угоду, та виконання правопорушником у строк не більше 30 днів, зазначених в мировій угоді дій. Тобто виконання вказаних умов правопорушником призводить до припинення провадження у справі про порушення митних правил та виключає саму потребу зберігання майна.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 після отримання примірника протоколу про порушення митних правил вживав заходів щодо звернення до керівника митного органу із заявою з проханням про припинення справи про це порушення митних правил шляхом компромісу відповідно до положень ст.521 МК України, тому на стадії судового розгляду питання щодо вирішення стягнення витрат митниці на зберігання транспорного засобу правильно вирішено на підставі ст. 519, 520 МК України.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо необхідності стягнути витрати на зберігання транспортного засобу протягом 69 діб з порушника, тобто ОСОБА_1 , апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП та МК України під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, а тому посилання ОСОБА_1 на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 04 травня 2023 року щодо ОСОБА_1 , - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського

апеляційного суду П. П. Борсук