Справа №591/4420/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сорока М. Р.
Номер провадження 33/816/365/23 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, який притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 14 грудня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення з урахуванням положень ст. 36 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави в сумі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 496 грн. 20 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 14 грудня 2022 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік за те, що 18 вересня 2022 року близько 12 год. 09 хв. в м. Суми по вул. 20 років Перемоги, керуючи транспортним засобом квадроциклом CF MOTO CFORCE 850 XC без реєстраційного номеру, не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яка була надана проблисковими маячками синього і червоного кольору та спеціальним звуковим сигналом. Був зупинений шляхом блокування службовими автомобілями CKC RMN-04 РП Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_1 та Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_2 по вул. 20 років Перемоги в районі будинку № 21 по вул. Берегова, чим порушив п. 2.4 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Крім того, водій ОСОБА_1 18 вересня 2022 року близько 12 год. 09 хв. в м. Суми по вул. 20 років Перемоги, в районі будинку 21 по вул. Берегова, керував транспортним засобом квадроциклом CF MOTO CFORCE 850 XC без реєстраційного номеру, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також в найближчому закладі охорони здоров`я - КНП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань», категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, вважаючи її незаконною, винесеною з порушенням норм чинного законодавства, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі останній просить скасувати постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 14 грудня 2022 року, а провадження у справі закрити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», працівникам поліції незаконно було заблоковано транспортний засіб під його керуванням, оскільки законних підстав для його зупинки не існувало. Крім того ОСОБА_1 не було повідомлено про причини зупинки.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про технічний засіб, яким було здійснено фото або відеозапис. Крім того на відеозаписі не зафіксовано, що працівниками поліції були здійснені чіткі та законні вимоги про зупинку транспортного засобу.

Особи, на свідчення яких посилається суд, у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути беззаперечними доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На долучених до матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, відеозаписів не вбачаються візуальні ознаки алкогольного сп`яніння, відтак вимога поліцейського пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння є безпідставними та незаконними.

В обґрунтування пропущеного строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що копію постанови судді отримав лише 14 березня 2023 року, відповідно без наявності повного тексту судового рішення він не мав можливості в повному обсязі скласти апеляційну скаргу.

Тому ОСОБА_1 вважає за необхідне звернутися з клопотанням про поновлення строку.

У судове засідання призначене на 08 год. 30 хв. 05 липня 2023 року, до апеляційного суду ОСОБА_1 із захисником у черговий раз не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з проставленими особистими підписами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

При вирішенні питання щодо можливості здійснення апеляційного розгляду за відсутності апелянта та його захисника, апеляційний суд враховує наступне.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Пономарьов проти України", та "Трух проти України").

У рішенні в справі "Каракуця проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи, їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Враховуючи вищезазначене, а також ті обставини, що ОСОБА_1 разом із захисником знаючи, що в апеляційному суді на розгляді перебуває його апеляційна скарга, в судові засідання жодного разу не з`явився, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не бажає приймати участь в апеляційному перегляді даної справи.

За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 14 грудня 2022 року, у відсутність апелянта та захисника, і у даному випадку права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, не є порушеним.

Тому вивчивши доводи апеляційної скарги, та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до штампу вхідної канцелярії Зарічного районного суду м. Суми, 27 березня 2023 року ОСОБА_1 було подану апеляційну скаргу на постанову судді від 14 грудня 2022 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження. Причиною пропуску строку, апелянт зазначає не своєчасне отримання копії постанови судді, оскільки не був присутнім у судовому засіданні з розгляду матеріалів про притягнення його до адміністративної відповідальності та не знав про ухвалення судового рішення.

Згідно ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Перевіривши представлені матеріали та доводи в обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для поновлення апелянту строку на апеляційне оскарження постанови судді від 14 грудня 2022 року, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу як адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, так і правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень була встановлена суддею з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, а саме:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії АДД № 074747 від 18 вересня 2022 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП;

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 074746 від 18 вересня 2022 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно, якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, в присутності двох свідків;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18 вересня 2022 року, якою також підтверджена відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я;

- письмових пояснень свідка ОСОБА_3 , яка підтвердила відмову ОСОБА_1 проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я;

- письмових пояснень свідка ОСОБА_4 , який підтвердив відмову ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- відеозаписів, якими зафіксовано не виконання ОСОБА_1 вимог працівників поліції про зупинку транспортного засобу, надана проблисковими маячками синього та червоного кольору, спеціальним звуковим сигналом. Крім того, даним доказом підтверджується відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказані докази зібрані у передбаченому порядку і ставити під сумнів їх належність та допустимість, в апеляційного суду підстави відсутні.

Згідно з п. 2.4 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Відповідно до п.п. «б» п. 8.9 ПДР автомобіль може бути зупинено інспектором виключно за допомогою: сигнального диску з червоним сигналом чи руки, що вказує на автомобіль і подальше його місце для зупинки увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; гучномовного пристрою; спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу. Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Невиконання таких вимог утворюють склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. Так, відповідно до цієї норми адміністративним правопорушенням є невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №074747 від 18 вересня 2022 р., відеозапису автомобільного відеореєстратора працівників поліції, 18 вересня 2022 р. о 12 год. 09 хв. в м. Сумах по вул. 20 років Перемоги, водій ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом квадроциклом CF MOTO CFORCE 850 XC без реєстраційного номеру, не зупинився на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків та спецсигналу, а продовжив рух. У подальшому шляхом блокування дороги службовими автомобілями, ОСОБА_1 зупинився. Своїми діями останній порушив вимоги п. 2.4 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Крім цього, як вбачаться з матеріалів справи, а саме копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5908100 від 18 вересня 2022 року, ОСОБА_1 18 вересня 2022 року близько 12 год. 09 хв. в м. Суми по вул. 20 років Перемоги керував транспортним засобом не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС та без номерного знаку. Також, на дорозі з двохстороннім рухом, яка має три смуги для руху в одному напрямку здійснив виїзд на призначений для зустрічного руху бік дороги. Таким чином скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Тому стверджувати про незаконність зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , як про це зазначає останній в апеляційній скарзі, апеляційний суд підстав не вбачає. Крім того на відеозаписах чітко прослуховується звуки спецсигналу службових автомобілів та вбачається включені проблискові маячки синього і червоного кольору на іншому автомобілі екіпажу патрульної поліції, які допомагали блокувати рух транспортного засобу під керування ОСОБА_1 .

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вимоги п. 2.4 ПДР ОСОБА_1 не виконав, а тому доводи апеляційної скарги в частині не вчинення останнім вказаного адміністративного правопорушення є непереконливі.

Також відеозаписом з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, що після зупинки транспортного засобу, за обставин викладених в протоколі про адміністративні правопорушення серії ААД № 074746 від 18 вересня 2022 року, поліцейськими повідомлено водієві ОСОБА_1 про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, після чого запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння безпосередньо на місці, від чого ОСОБА_1 відмовився і йому було запропоновано пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я, від чого останній також відмовився, у присутності двох свідків.

Твердження апелянта про відсутність підстав для проведення його огляду на стан сп`яніння є непереконливі, оскільки працівник поліції повідомив водія про наявні у нього ознаки сп`яніння, які давали підстави вимагати проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до положень п.2.5 ПДР України та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735.

Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 12.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, відповідно до встановленого законом порядку. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Що стосується доводів апелянта, що суд не допитав свідків у справі, вони не спростовують висновків суду. Такі показання в даному випадку не мають вирішального значення, оскільки всі обставини правопорушення зафіксовано на відеозаписах, які отримані в порядку передбаченому Інструкцією «З оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», які жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають.

Надані письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повністю узгоджуються з іншими доказами, долученими до матеріалів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та є взаємодоповнюючими і не суперечать один одному.

Доводи апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутні відомості про пристрій, яким велася відеофіксація є неспроможними, оскільки в протоколі вказано, що відеозапис вівся на відео реєстратор «Xaomi YI», бодікамери 471222, 471514. Відеозаписи є чіткими та зрозумілими, достатніми для встановлення фактичних обставин справи з точки зору повноти та об`єктивності.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП є повністю доведеними, належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що під час розгляду даної справи суддя суду першої інстанції всебічно, повно, об`єктивно з`ясував всі обставини, що підлягали з`ясуванню і висновок судді про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на підставі ретельно вивчених доказів, яким була надана належна юридична оцінка.

Під час апеляційного розгляду вказаної справи, на спростування наведених у апеляційній скарзі висновків, доказів здобуто не було, у зв`язку з чим оскаржувану постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Зарічного районного суду м. Суми від 14 грудня 2022 року.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 14 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, який притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.