Справа № 163/356/23 Провадження №33/802/330/23 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2023 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Борсук П.П., з участю представника митниці Пікалюка М.С., розглянувши апеляційну скаргу представника Волинської митниці Держмитслужби Кунєвої З. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 27 квітня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою провадження в справі за протоколами №0811/20500/22, №0073/20500/23 щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає на АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за ознаками ч.6 ст.481 МК України закрито за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Відповідно до матеріалів справи інспектор Волинської митниці 23 грудня 2022 року склав протокол про порушення митних правил № 0811/20500/22 щодо ОСОБА_1 , згідно з яким останній 27 жовтня 2021 року через митний пост "Ягодин" Волинської митниці увіз автобус "ЕОС", польський номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , в режимі тимчасового ввезення в Україну та перевищив строк тимчасового ввезення цього транспортного засобу комерційного користування більше ніж на 30 діб, що виявлено Волинською митницею 23 грудня 2022 року.

Крім цього, інспектором Волинської митниці складено протокол № 0073/20500/23 про те, що ОСОБА_1 , який 24 грудня 2021 року через митний пост "Ягодин" Волинської митниці увіз автобус "Сетра", польський номерний знак НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 , в режимі тимчасового ввезення в Україну та перевищив строк тимчасового ввезення цього транспортного засобу комерційного користування більше ніж на 30 діб, що виявлено Волинською митницею 02 березня 2023 року.

Таким чином дії ОСОБА_1 за двома протоколами кваліфіковані за ч.6 ст.481 МК України.

В поданій апеляційній скарзі представник Волинської митниці Держмитслужби вважає постанову судді необґрунтованою та незаконною, а вину ОСОБА_1 у зазначеному правопорушенні доведеною. Апелянт зазначає, що відповідно до пояснень ОСОБА_1 йому було відомо встановлені митним органом строки тимчасового ввезення зазначених у протоколах автобусів до 20 днів. Крім того, ОСОБА_2 покинув автобус марки "Сетра", польський номерний знак НОМЕР_4 на митній території України без повідомлення про його місце розташування, при цьому не надавши будь-яких документів підтверджуючих поломку вказаного транспортного засобу або обставин непереборної сили. У зв`язку з вказаним апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою визнати винним ОСОБА_1 у порушенні митних правил за ч.6 ст.481 МК України, накласти на нього стягнення в межах санкції даної статті. Судові витрати покласти на відповідача.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча неодноразово повідомлявся рекомендованими повідомленнями про дату та час розгляду справи. Заяв чи клопотань до суду не надав.

Слід зазначити, що в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 зазначено про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Відповідно до ст.526 МК України суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що не з`явився на виклик. Крім того, враховуючи процесуальну поведінку особу, а саме неявка в судові засідання як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної, на переконання апеляційного суду, розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 271 КУпАП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши представника митниці, який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст.487 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Приписами ст.486 МК України визначено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.6 ст.481 МК України вказаних вимог закону не дотримав.

Так, порушення митних правил, передбачене диспозицією ч.6 ст.481 МК України, полягає у перевищенні строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування. Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскації таких транспортних засобів.

Згідно ч.1 ст.103 МК України , тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Частиною 2 статті 108 МК України передбачено, що строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення встановлюється митним органом з урахуванням того, що ці транспортні засоби повинні бути вивезені за межі митної території України після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені.

Відповідно до частин першої та третьої статті 112 Митного кодексу України митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті. Митний режим тимчасового ввезення припиняється митним органом у разі конфіскації товарів, транспортних засобів комерційного призначення, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Встановлення строку тимчасового ввезення транспортного засобу митним органом в законодавчому порядку визначено не тільки для контролю за перебуванням таких транспортних засобів, а й має доводитись будь-яким доступним способом перевізнику, який після визначення такого строку і у випадку його порушення може нести відповідальність за ст.481 МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.

Апеляційний суд вважає, що обставини, за яких ОСОБА_1 порушив митні правила, у протоколах про порушення митних правил зазначені правильно, кваліфікація діянь останнього за ч. 6 ст. 481 МК України відповідає зібраним у справі доказам.

Так, факт перевищення ОСОБА_1 встановленого ст. 380 МК України строку тимчасового ввезення транспортних засобів - пасажирських автобусів комерційного призначення марки "ЕОС", польський номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 та "Сетра", польський номерний знак НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 більше ніж на тридцять діб, підтверджується доказами, а саме: протоколами № 0811/20500/22 від 23.12.2022 та № 0073/20500/23 від 02.03.2023, у яких викладено обставини порушення ОСОБА_1 митних правил; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 02.03.2023, у яких останній визнав факт перевищення ним строку тимчасового ввезення транспортного засобу; даними диспетчера ЗМК та пасажирського пункту пропуску, з яких вбачається, що ОСОБА_1 ввіз на митну територію України пасажирські автобуси комерційного призначення; службовою запискою державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста «Ягодин» Волинської митниці Ясашної С., яким підтверджені викладі в протоколі про порушення митних правил обставини; даними з автоматизованої системи митного оформлення (АСМО).

Як у письмовому поясненні ОСОБА_1 митному органу, так і під час розгляду справи судом першої інстанції, а також в ході її розгляду апеляційним судом, належність і допустимість цих даних не заперечується, факт перевищення встановленого ст. 380 МК України строку ввезення транспортного засобу більше ніж на 30 діб підтверджується.

Одночасно, під час апеляційного розгляду не встановлено дії обставин непереборної сили, які стали причиною пропуску строку тимчасового ввезення на митну територію України вказаних вище пасажирських автобусів.

Також у матеріалах справи відсутні докази про вжиття ОСОБА_1 будь-яких заходів, спрямованих на вивезення транспортних засобів за межі митної території України, або повідомлення митному органу про неможливість вчинення таких дій з поважних причин.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази є достатніми та достовірно вказують на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні дій, які підпадають під ознаки ч. 6 ст. 481 МК України.

Посилання місцевого суду на те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом інкримінованого йому правопорушення, і він не наділений повноваженнями реекспортувати транспортні засоби комерційного призначення, апеляційним судом не можуть бути визнані обґрунтованими.

Підпунктом 43 частини 1 статті 4 МК України визначено, що посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку. Тому апеляційний суд вважає помилковими твердження суду проте, що ОСОБА_1 в даному випадку не є суб`єктом відповідальності, оскільки з огляду на положення пп. 41 ч. 1 ст. 4 МК України, до посадових осіб як суб`єктів адміністративної відповідальності за порушення митних правил належать і інші працівники, які в силу трудових відносин відповідальні за додержання митного законодавства, а тому ОСОБА_1 , будучи водієм-працівником фірми перевізника, здійснив ввезення транспортного засобу на митну територію України, і саме в нього виник обов`язок по вивезенню даного транспортного засобу за межі території України у строк, передбачений законодавством.

Таким чином, аналізуючи наведені докази у даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, апеляційний суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України доведена повністю.

Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за порушення митних правил, суд приймає до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З урахуванням характеру вчиненого порушення, особи правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягувався, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Саме на застосуванні такого виду стягнення наполягав представник митниці, оскільки з пояснень особи щодо якої складено протокол про порушення митних правил, транспортний засіб знаходиться в Херсонській області.

У відповідності до ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Так, ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 грн. 80 коп.

Враховуючи вищевикладене ст.294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби задовольнити.

Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 27 квітня 2023 року щодо ОСОБА_1 скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 10 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідно становить 170 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 536 грн. 80 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду П.П. Борсук