Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
07.04.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Фазикош Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, в м. Ужгороді, матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою її захисника адвоката Здоровецького С.В. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.12.2022,
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.12.2022 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані наркотичного сп`яніння з накладенням на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496,20 грн судового збору.
В оскарженій постанові судді від 12.12.2022 вказано, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення за таких обставин.
14.11.2022, о 03 год. 13 хв., ОСОБА_1 в м. Ужгород по пр. Свободи керувала транспортним засобом «Toyota Celica», н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник Здоровецький С.В. просить зазначену вище постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КупАП.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник Здоровецький С.В. зазначає, що порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, а також «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ 17.12.2008 № 1103.
На думку апелянта правоохоронцями було порушено вимоги перелічених нормативних актів.
Захисник вказує, що поліцейські зупинили ОСОБА_1 без достатньої на те правової підстави, провели огляд з використанням технічних засобів відео фіксації однак долучений до матеріалів справи ком пакт-диск по факту відеозапису не містить. Свідків не залучено, права особі не роз`ясняли.
Захисник вказує, що огляд його довірительки в закладі охорони здоров`я було проведено пізніше максимально допустимого строку після зупинки транспортного засобу під керуванням його довірительки.
Окрім цього захисник вважає, що судом першої інстанції було порушено презумпцію невинуватості, через те, що у першому ж реченні судового рішення одразу констатував винуватість його клієнта.
Разом з апеляційною скаргою захисником Здоровецьким С.В. подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.12.2022.
Апелянт вказує, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримала 05.01.2023.
В судовому засіданні в апеляційній інстанції, яке відбулося 17.03.2023 ОСОБА_1 та її захисник Здоровецький С.В. апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити. В судове засідання, яке було призначено на 24.03.2023 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать розписки від 17.03.2023. В судове засідання 07.04.2023 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також не з`явились.
При цьому апеляційний суд виходив із того, що у судовому засіданні в апеляційній інстанції, яке відбулось 17.03.2023, ОСОБА_1 та її захисник були присутні, надали свої пояснення, виклали свої доводи. Перерва у судовому засіданні була зроблена у зв`язку із необхідністю дослідити доданий до матеріалів компакт-диск. ОСОБА_1 ніяких заяв щодо причин своєї неявки у судові засідання після перерви не подавала.
Від захисника Здоровецького С.В. надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Кодексом України про адміністративні правопорушення не регулюється питання про проведення процесуальних дій у режимі відеоконференції.
Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Статтею 336 КПК України визначено порядок проведення процесуальних дій у режимі відеоконференції під час судового провадження.
Прийняття рішення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду.
Дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки в клопотанні захисника не надано належних доказів про причини, які позбавляють його можливості з`явитися до апеляційного суду для участі в справі. До того ж особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник Здоровецький С.В. брали участь у першому судовому засіданні апеляційного суду, під час якого надали пояснення щодо події яка відбулася 14.11.2022, отже права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя не порушені.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що пропущений на оскарження судового рішення строк необхідно поновити, а апеляційну скаргу задовольнити частково із наступних підстав.
Встановлено, що судом першої інстанції 12.12.2022 справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 розглянуто без її участі. В матеріалах справи міститься клопотання ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи, з якого слідує, що вона отримала копію оскаржуваної постанови 05.01.2023. Апеляційну скаргу направлено до Ужгородського міськрайонного суду 10.01.2023 засобами поштового зв`язку.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження захисником Здоровецьким С.В. пропущено з поважних причин. З метою недопущення порушення права особи на захист та доступ до правосуддя його слід поновити.
Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали даної справи, вірно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Такий висновок судді ґрунтується на повно і всебічно досліджених у суді зібраних у справі доказах, а саме протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 068586 від 14.11.2022; висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.11.2022 № 1005; постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6168714 від 14.11.2022, згідно якої ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.
Вищенаведені докази є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, істотних порушень при їх збиранні апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні нею передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Згідно з п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність у разі керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 068586 від 14.11.2022, ОСОБА_1 14.11.2022, о 03 год. 13 хв., в м. Ужгород, по пр. Свободи керувала транспортним засобом «Toyota Celica», н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.11.2022 № 1005, встановлено, що ОСОБА_4 пройшла огляд у комунальному некомерційному підприємстві «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» Закарпатської обласної ради, за результатами огляду лікар, який проводив огляд, констатував, що ОСОБА_4 перебуває у стані наркотичного сп`яніння.
При оцінці вищенаведених доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч.1 ст.251 та ст.252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Апеляційний суд відхиляє доводи захисника Здоровецького С.В. про те, що працівниками поліції були порушені вимоги ст.266 КУпАП, Інструкції, Порядку не роз`яснено ОСОБА_1 її права, порушено процедуру затримання. З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 068586 від 14.11.2022 та постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6168714 від 14.11.2022 слідує, що ОСОБА_1 роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що підтверджується її особистим підписом у вказаному протоколі та постанові.
Відхиляючи доводи щодо зупинки ОСОБА_1 поліцейськими без достатньої на те правової підстави апеляційний суд бере до уваги те, що в матеріалах справи міститься постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6168714 від 14.11.2022, згідно якої ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.
Доводи апеляційної скарги про відсутність відеозапису не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують факту вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» за №14 від 23.12.2005 року, роз`яснено судам, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Тобто, суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст.12 КУпАП) на момент керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують їх увагу та швидкість реакції, незалежно від наявності чи відсутності посвідчення водія.
Так судом апеляційної інстанції встановлено, що поліцейськими винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6168714 від 14.11.2022, згідно якої ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.
Відповідно до довідки, наявної в матеріалах справи згідно облікових баз даних МВС України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримувала.
Отже, за статтею 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративні правопорушення повинно бути накладено у межах санкції статті, з врахуванням характеру вчиненого порушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, відсутності обставин, що обтяжують відповідальність, відсутності відомостей, про те, що особа раніше притягувалась до адміністративної відповідальності за аналогічне адміністративне правопорушення.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не отримувала посвідчення на право керування транспортними засобами, що підтверджується матеріалами справи, а тому і позбавити її цього права неможливо, що прямо передбачене Постановою Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».
Місцевим судом вищенаведеного не враховано та застосовано адміністративне стягнення, яке не підлягало застосуванню, а тому постанова суду підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення.
Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає керування транспортними засобами особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Керуючись ст.33 КУпАП, враховуючи обставини вчинення адміністративного правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про можливість зміни постанови місцевого суду та достатність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.
За наведених вище обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова місцевого суду зміні в частині накладення адміністративного стягнення.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
Клопотання захисника Здоровецького С.В. задовольнити.
Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.12.2022 у даній справі щодо ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу захисника Здоровецького С.В. задовольнити частково.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.12.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП змінити в частині накладення адміністративного стягнення, виклавши резолютивну в такій редакції:
Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень.
В іншій частині постанову залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Фазикош