Справа № 344/2941/23
Провадження № 3/344/1715/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Тринчук В.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 за статтею 122-4 КУпАП-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 будучи причетною до ДТП залишила місце події.

Вказане адмістративне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, 08 лютого 2023 року близько 11 години 07 хвилин по вулиці Василіянок, 66 у місті Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Suzuki SX4», державний номерний знак НОМЕР_2 будучи причетною до ДТП не зупинилася та покинула місце ДТП, чим порушила вимоги п. 2.10а Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні дав пояснення, які підтверджують обставини, що відповідають опису подій зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення. Вказав, що ОСОБА_1 відчула момент зіткнення транспортних засобів, оскільки безпосередньо після їх зіткнення декілька раз пригальмовувала, однак поїхала у не відомому напрямку, щоб уникнути відповідальності. Свідок долучив фотознімки на якому містять фотознімки його транспортного засобу безпосередньо після вчинення ДТП з його участю та участю ОСОБА_1 . Просив суд притягнути ОСОБА_1 до відповідальності у межах санкції інкримінованого останній адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 будучи повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду не подала. Більше того, ОСОБА_1 брала участь у розгляді справи про вчинення нею адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП під час якого її повідомлено про призначення до судового розгляду даної адміністративної справи.

Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Так, рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Крім цього, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні, від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» констатував, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, а тому, враховуючи вищевказане, принцип невідворотності, який передбачає неминучість настання адміністративної відповідальності для особи, яка вчинила адміністративний проступок, оскільки адміністративний проступок, на який не відреагувала держава, заподіює правопорядку серйозної шкоди, а безкарність правопорушника буде заохочувати його на вчинення нових проступків і буде подавати негативний приклад іншим нестійким особам, та відповідно до ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі матеріалах.

Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 122 - 4 КУпАП, залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто такою, яка відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила дорожнього руху, які є обов`язковими для виконання.

Відповідно до п.1.10 ПДР України дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Відповідно до п. 2.10 «а» ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишитися на місці пригоди.

Вказані вимога ПДР не передбачає виключень крім випадку зазначеного в п. 2.10 «г» ПДР.

Зазначений вище протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою, із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою.

Так, в протоколах, відповідно до п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції (далі - Інструкція), в графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» викладена суть адміністративного правопорушення, яка відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеного у ст. 122-4 КУпАП за якою складено протокол.

Об`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху і в даному випадку такий об`єкт наявний.

З об`єктивної сторони правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, які причетні до ДТП. На думку суду в даному випадку також наявна і об`єктивна сторона правопорушення оскільки ОСОБА_1 вжила умисних активних дій направлених на залишення місця ДТП та не виконала вимог п. 2.10 «а» ПДР України.

Суб`єкт адміністративного правопорушення - загальний, а тому ОСОБА_1 , як водій автомобіля, є суб`єктом вчинення інкримінованого адмінправопорушення.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу. У данному випадку, за наслідком дослідження дій ОСОБА_1 , які утворюють об`єктивну сторону правопорушення, суд приходить до висновку про наявність вини ОСОБА_1 у формі прямого умислу.

Заслухавши пояснення свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, встановлюючи наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, передбаченому ст.122-4 КУпАП, повністю доведена:

даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 351675 від 13.02.2023 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 будучи причетною до ДТП залишила місце події;

схемою місця ДТП, на якій відображено розміщення транспортного засобу свідка ОСОБА_2 та характер ушкоджень автомобіля останнього;

вищенаведеними поясненнями свідка ОСОБА_2 ;

долученими до матеріалів справи фотознімками транспортного засобу свідка ОСОБА_2 безпосередньо після ДТП, на яких відображено характер механічних ушкоджень автомобіля;

долученою ОСОБА_2 до матеріалів справи копією постанови суду від 23.03.2023 року справа № 344/2944/23, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні даного ДТП.

На думку суду наведені докази у свої сукупності доводять факт умисного залишення місця ДТП водієм ОСОБА_1 за обставин, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі належних доказів, судом не встановлено.

Таким чином дії водія ОСОБА_1 суд кваліфікує за ст. 122-4 КУпАП, як залишення водієм транспортного засобу на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не закінчилися.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Керуючись ст. 33, 35 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують правопорушення судом не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Отже, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого адміністративного правопорушення з метою забезпечення виконання вимог ст.1 КУпАП на водія ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення передбачене санкцією 122-4 КУпАП, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. Суд обираючи зазначений вид адміністративного стягнення враховує поведінку водія ОСОБА_1 під час вчинення правопорушення, яка усвідомлюючи, що вчинила ДТП та створила аварійну ситуацію зухвало покинула місце її вчинення з метою уникнення від адміністративної відповідальності та демонструючи свою байдужість не з`явилась на розгляд даної адміністративної справи та приходить до переконання про неможливість застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у зв`язку з його м`ягкістю. При обранні виду стягнення судом також враховано, що ОСОБА_1 вчинила грубе та повторне порушення порядку користування правом керування транспортними засобами.

Крім того, суд покладає на водія ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536.80 грн., який згідно ст.40-1 КУпАП підлягає стягненню в дохід держави.

На підставі наведеного та керуючись ст. 122-4, ст.ст. 280, 283-285, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень, 80 копійок.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання постанови про накладення штрафу, зазначена постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. В порядку примусового виконання з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік правопорушення.

Суддя В.В.Тринчук