БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №497/575/23
Провадження №3/497/287/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2023 року м. Болград

Суддя Болградського районного суду Одеської області Кодінцева С.В., розглянувши матеріали справ, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Болград, Болградського району, Одеської області, громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , особу якого встановлено згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданогой Южненським МВ УМВС України в Одеській області від 14.03.1997,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122-4 та ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2023 року о 08:53 годині в м. Одесі по вулиці Малиновського напроти буд.51, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом КАМАЗ 5320, в/н НОМЕР_2 , білий на червоному фоні, під час руху по вул. Малиновського, у напрямку вул. Івана та Юрія Лип під час зміни напрямку руху, не переконався у безпеці та під час перестроювання не надав перевагу у русі транспортному засобу NISAN MICRA р/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка рухалась по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, в результаті чого змусив останню різко змінити напрямок руху. Змінивши напрямок руху автомобіль NISAN MICRA р/н НОМЕР_3 здійснив наїзд на припаркований автомобіль MITSUBISHI LANCER, д/н НОМЕР_4 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі NISAN MICRA та MITSUBISHI LANCER отримали механічні пошкодження, були завдані матеріальні збитки, внаслідок чого ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Окрім цього, 13 лютого 2023 року о 08:53 годині в м. Одесі по вулиці Малиновського напроти буд.51, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом КАМАЗ 5320, в/н НОМЕР_2 , білий на червоному фоні, під час руху по вул. Малиновського, у напрямку вул. Івана та Юрія Лип, ставши учасником дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП), залишивши місце пригоди, чим порушив вимоги пункт 2.10 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

За даними фактами поліцейським старшим інспектором ВРОМ ВАП УПП в Одеській області капітаном поліції Смоленською Н.О. відносно ОСОБА_1 складено два протоколи про адміністративні правопорушення за ст.ст.122-4,124 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, причини неявки не повідомив. Про час та дату розгляду матеріалів суд повідомляв особу, відносно якої складено протокол згідно вимог чинного законодавства шляхом надіслання судової повістки-виклику (а.с.14) за адресою вказаною в протоколі (а.с.2), яка є також адресою його постійного місця реєстрації: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою з центру надання адміністративних послуг Болградської міської ради від 23.03.2023 року №02-04/85(а.с.16) та відповіддю на запит суду Відділу адресно-довідкової роботи Головного управління ДМС в Одеській області від 22.03.2023 року (а.с.17).

Судову повістку виклик ОСОБА_1 отримав, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення з відмітко «вручено 23.03.2023 року»» та підписом особи, яке повернулось до суду, отже ОСОБА_1 сповіщений належним чином про час та дату розгляду матеріалів (а.с.18).

Наразі вжито всі необхідні заходи для забезпечення участі у судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, у зв`язку з чим причини неявки правопорушника до суду визнані неповажними.

При цьому, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (справа «Каракуця проти України»).

За таких обставин, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також приймаючи до уваги скорочені строки на розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.277 КУпАП та те, що участь особи при розгляді даної категорії справ не є обов`язковою (ст.268 КУпАП) судом було прийнято рішення про розгляд справи у відсутність особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , який повідомлений належним чином про час та дату розгляду матеріалів.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Статтею 7 КУпАП врегульовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діяннях винної особи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Докази оцінюються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Відповідальність за ст.122-4 КУпАП настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (див. Правила дорожнього руху).

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні (формальний склад).

Відповідно до п.1.10 та п.2.10 Правил дорожнього руху, дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати швидку медичну допомогу, а якщо це неможливо, звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; г) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г", відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також стан транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди; є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Таким чином, судом було встановлено, що особа відносно, якої складено адміністративний протокол не виконала вимоги п.2.10 Правил дорожнього руху, оскільки не дочекався приїзду працівників поліції на місце ДТП, та покинув місце ДТП.

З огляду на викладене, вина ОСОБА_1 відносно якого складено протоколи про адміністративні правопорушення за ст. ст.122-4, 124 КУпАП підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 426850 від 19.02.2023 року;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 426849від 19.02.2023 року;

- рапортом поліцейського;

- схемою місця ДТП складеної 13.02.2023року о 08:55 год.;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

- копією паспорта ОСОБА_1 ;

- копією реєстраційних даних на транспортний засіб КАМАЗ 5320 в/н НОМЕР_2 ;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 ..

При таких обставинах суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені:

- статею122-4 КУпАП - залишення водієм транспортного засобу … на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний;

- статтею 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

За практикою ЄСПЛ, у випадку, якщо санкції за адміністративні правопорушення є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, вимоги до його судового розгляду мають відповідати гарантіям та стандартам, встановленим Конвенцією, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» від 09.06.2011).

Крім того, ЄСПЛ зауважив, що з огляду на загальний характер законодавчого положення, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, провадження у таких справах є кримінальними для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» від 21.02.1984 року (пп. 52-54), «Лауко проти Словаччини» від 02.09.1998 року (пп. 56-59), ухвала щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» від 17.11.2009 року).

Так, відповідно до п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У рішенні "Шмауцер проти Австрії" від 23.10.1995 року ЄСПЛ зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення".

Поряд з цим, ЄСПЛ відносить до кримінально-правової санкції й позбавлення прав на управління транспортним засобом, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення (рішення ЄСПЛ у справі "Маліге проти Франції" від 23.09.1998 року).

Системний аналіз вищезазначеної практики ЄСПЛ свідчить про те, що гарантії ст. 6 Конвенції поширюються також на осіб, які вчинили діяння, що відповідно до національного законодавства хоч і не є злочинами, але визнаються кримінальними у конвенційному значенні.

Отже, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. ст.124,122-4 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, а також передбачає позбавлення права керування транспортним засобом.

З урахуванням викладеного, а також характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, приймаючи до уваги ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують адміністративну відповідальність та інші вимоги ст. 33 КУпАП. Тому, з метою виховання правопорушника та попередження наступних правопорушень, прихожу до висновку про необхідність накладення на винного адміністративного стягнення у вигляді штрафу, передбаченого санкцією інкримінованої статті, що буде достатнім для його виховання та попередження вчиненню нових правопорушень. Накладення на правопорушника інших видів стягнень, передбачених санкціями інкримінованих статей, вважаю таким, що не буде відповідати характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини.

Відповідно до ч. 2ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При накладенні адміністративного стягнення на правопорушника судом враховано характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який вину визнав, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про вид стягнення вважаю, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення, в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто у виді накладення штрафу, з урахуванням вимог ч.2 ст. 36 КУпАП.

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення підлягає сплаті судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536.80 гривень.

Керуючись ст.ст. 9,27,34-36,122-4,124,251-252,284,294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і призначити йому адміністративне стягнення:

- за ст. 124 КУпАП в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

- за ст. 122-4 КУпАП в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень в дохід держави.

На підставі ст. 36 КУпАП, остаточно визначити адміністративне стягнення ОСОБА_1 , в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп. судового збору в дохід держави.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення (ч.1 ст.307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ст.308 КУпАП).

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законом (ч.3 ст.307 КУпАП).

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області.

Суддя С.В.Кодінцева