Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
05.04.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав представник ОСОБА_1 адвокат Петрик В.В.,
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 лютого 2021 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце народження Україна, м. Чернівці; місце роботи тимчасово не працює; місце проживання АДРЕСА_1 ; закордонний паспорт НОМЕР_1 від 27.04.2017 року; орган, що видав 7301,
визнано винуватим у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 472 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 155 232,00 грн ( сто п`ятдесят п`ять тисяч двісті тридцять дві гривні) та конфіскації безпосереднього предмету порушення митних правил, а саме: професійний косметичний препарат для пілінга кожи «PQAge Evolution
Plus», розфасований в упаковки по 3 мл. кожна, торгівельної марки «Promoitalia», країна виробництва Італія ( 140 шт).
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 454 /чотириста п`ятдесят чотири/ гривні в дохід Державної судової адміністрації України.
Згідно постанови, 16.10.2020 о 12 -й год 55 хв ОСОБА_1 , керуючи мікроавтобусом марки «Dodge», моделі «Sprinter», реєстраційний номерний знак України НОМЕР_2 , заїхав у зону митного контролю на ділянку «В`їзд» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС, повертаючись з Італії, де перебував у приватних справах, в Україну. Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по смузі руху червоний коридор. Громадянину України ОСОБА_1 було запропоновано заповнити митну декларацію, в якій він вказав свої паспортні дані, відомості про транспортний засіб та наявність особистих речей. При усному опитуванні ОСОБА_1 підтвердив відомості, вказані ним у митній декларації, та заперечив наявність будь-яких інших товарів, у тому числі таких, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено. У ході митного контролю транспортного засобу та речей ОСОБА_1 були виявлені товари іноземного виробництва, а саме: професійний косметичний препарат для пілінга кожи «PQAge Evolution Plus», розфасований в упаковки по 3 мл кожна, торгівельної марки «Promoitalia», країна виробництва Італія, загальною кількістю 140 упаковок, що переміщувались у двох поліетиленових пакетах, які знаходились на полиці в салоні автомобіля, серед особистих речей ОСОБА_1 . Доступ до виявленого товару нічим не утруднювався. Відповідно до наданих пояснень гр. ОСОБА_1 вищезазначені товари визнав своєю власністю. Вартість вилученого товару згідно мережі Інтернет перевищує 500 Євро та потребує додаткової оцінки із залученням спеціаліста-експерта.
Таким чином, гр. України ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які в даній кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню.
Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) статтею 472 Митного кодексу України.
В апеляційній скарзі адвокат Петрик В.В. вказує на те, що постанова суду є незаконною та безпідставною, - підлягає скасуванню. Вказує на те, що висновки судді місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, за наведених у протоколі про порушення митних правил обставин, не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Зауважує, що Закарпатською митницею Держмитслужби було проведено оцінку вартості товару, який був предметом вчинення правопорушення, і така вартість товару завищена та визначена з порушенням Закону та норм, які регулюють питання проведення відповідної оцінки/визначення вартості. Згідно з висновком експерта, вартість однієї штуки вказаного (аналогічного) косметичного препарату становить 1108,80 грн, а загальна вартість товару становить 155232,00 грн, однак проаналізувавши Інтернет ресурси, на які посилається експерт, вартість у розмірі 1108,80 грн значно завищена. Також вказує на те, що під час розгляду справи ні правопорушник, ні його представник присутні не були. Просить постанову скасувати, ухвалити нову, якою провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення представника Закарпатської митниці ДМС України Зубенка І. І., який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.
Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника, адвоката Петрика В. В., які належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber» від 02.03.2023. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вищевказаних осіб, береться до уваги те, що від вказаних осіб не надходило заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на інший термін. Окрім того, приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вказаних вище осіб, апеляційний суд також бере до уваги і те, що судовий розгляд неодноразово відкладався, зокрема: 09.04.2021 (а. с. 48, 49), 30.11.2021 (а. с. 50, 51), 22.06.2022 (а. с. 52, 53), 29.11.2022 (а. с. 54-57), що неявка цих осіб, з огляду на приписи ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно зі ст. ст. 245, 252 КУпАП та ст. 486 МК України, завданнями провадження у справі про порушення митних правил і обов`язками органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.
Суд апеляційної інстанції вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані, що судове рішення є законним та обґрунтованим.
Вказані докази, на переконання апеляційного суду, є належними, достатніми та допустимими, отримані у передбаченому законом порядку, у своїй сукупності підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для справи.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що головний державний інспектор відділу оперативного реагування №1 управління забезпечення та протидії митним порушенням Закарпатської митниці ДМС Ворона М. В., який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні процесуального документу щодо ОСОБА_1 , що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 , та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи на такі дані не вказувалось у суді першої інстанції, і не вказується в апеляційній скарзі, у зв`язку із чим, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи про порушення митних правил, протокол за вчинення якого складено щодо ОСОБА_1 , дотримані вимоги матеріального та процесуального права, що обставини, за яких ОСОБА_1 порушив митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація його дій за ст. 472 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам. Тому жодних підстав для висновку про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови, апеляційний суд не вбачає.
Апеляційний суд констатує, що відповідно до вимог ст. ст. 486, 489 МК України, місцевий суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 повно, всебічно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, дослідив у судовому засіданні наявні у справі докази, дав їм належну правову оцінку та ухвалив мотивоване, законне рішення.
При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд також бере до уваги таке.
Відповідно до вимог ч. ч. 1,2,4 статті 374 МК України товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.
Норма частини першої цієї статті застосовується у разі, якщо особа, яка ввозить товари на митну територію України, в`їжджає в Україну не частіше одного разу протягом однієї доби. З метою забезпечення дотримання цієї умови посадові особи органів охорони державного кордону, які здійснюють паспортний контроль у пунктах пропуску через державний кордон України, безпосередньо в процесі здійснення такого контролю інформують посадових осіб митних органів про громадян, які в`їжджають в Україну частіше одного разу протягом однієї доби. У разі якщо товари в обсягах, що не перевищують обмежень, встановлених у частині першій цієї статті, ввозяться на митну територію України особою, яка в`їжджає в Україну частіше одного разу протягом однієї доби, такі товари підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, які видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 377 МК України, товари за товарними позиціями 8701 - 8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.
Відповідно до ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Стаття 472 МК України передбачає відповідальність недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які підлягають обов`язковому письмовому декларуванню.
Доводи апеляційної скарги про те, що з оцінкою вартості товару сторона захисту не погоджується, оскільки висновок експерта щодо вартості товару є сумнівним, неналежним доказом у справі, вартість товару завищена та визначена з порушенням законодавства та норм, які регулюють питання проведення відповідної оцінки/визначення вартості товару потребує додаткової оцінки із залученням спеціаліста-експерта. Вказані твердження апеляційний суд розцінює критично з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.
Будь-яких інших висновків експертів про вартість переміщуваного ОСОБА_1 товару, окрім вищевказаного, матеріали справи не містять.
Відповідно до вимог ст. 495 МК України та ст. 251 КУпАП доказами в справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються також висновком експерта, проведеного відповідно до вимог ст. 515 МК України та ст. 273 КУпАП.
Під час розгляду справи, не вказувалось на будь-які порушення вимог законодавства при проведенні товарознавчої експертизи товару, на неправильність чи неповноту при проведенні та складанні висновку, а також не заявлялось жодних клопотань про призначення експертного дослідження.
Тому, беручи до уваги вищенаведене, апеляційним судом, належним доказом щодо вартості товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, визнається наявний у матеріалах справи вказаний вище експертний висновок від 09.11.2020, у зв`язку з чим, вартість товару безпосереднього предмету порушення митних правил, що становить 155232, 00 грн, визнається достовірною і такою, що ґрунтується на вимогах чинних нормативно-правових актів.
Будь-яких інших висновків експертів про вартість переміщуваного ОСОБА_1 товару, окрім вищевказаного, матеріали справи не містять.
Відхиляє апеляційний суд доводи адвоката Петрика В. В. про те, що відповідно до Інтернет - ресурсів, вартість товару є нижчою від тієї, що вказана експертом у висновку, оскільки у підтвердження цих доводів сторона захисту не надала будь-які докази, у тому числі товарні чеки чи інші документи, які б підтверджували іншу вартість товару, ніж та що встановлена висновком експертизи.
Не бере до уваги апеляційний суд доводи апелянта і про те, що під час розгляду справи ні ОСОБА_1 , ні його захисник, присутні не були. Відхиляючи твердження в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріалами справи підтверджується те, що місцевим судом вживалися заходи щодо належного повідомлення ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Петрика В. В., про час та місце розгляду справи про що свідчать наявні у справі судові повістки, які були направлені вказаним особам. Отже, суд першої інстанції, дотримуючись визначених у ч. 1 ст. 277 КУпАП строків розгляду справ про адміністративні правопорушення, та враховуючи практику Європейського Суду з прав людини з аналогічних питань, зокрема рішень у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007, «Трух проти України» від 14.10.2003, в яких зазначено, що особа у розумінні інтервалу часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження, обґрунтовано прийняв рішення у справі за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних та досліджених судом доказів. При цьому, права ОСОБА_1 передбачені ст.268 КУпАП, відновлені шляхом подання апеляційної скарги та надання йому можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді.
З огляду на вищезазначене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 472 МК України правопорушення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу цього правопорушення та закриття провадження у справі, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
При цьому, апеляційний суд констатує, що вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, відтак правильно застосував щодо ОСОБА_1 вид стягнення, який передбачено санкцією ст. 472 МК України, належним чином умотивувавши судове рішення.
Також апеляційний суд вважає, що накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу та конфіскації товару безпосереднього предмету порушення митних правил, - є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, справедливим та відповідає передбаченій ст. 23 МК України меті адміністративного стягнення.
Погоджуючись із видом та розміром накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, утому числі стягнення у виді штрафу в розмірі 155 232,00 грн (сто п`ятдесят п`ять тисяч двісті тридцять дві гривні), що відповідає вартості безпосередніх предметів порушення митних правил, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною захисту не надано доказів, які б спростовували загальну вартість товару безпосереднього предмету порушення митних правил, яка встановлена експертним висновком від 09.11.2020 та свідчили про те, що вартість товару є нижчою за ту, що встановлена цим експертним висновком.
Тому, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством та попередження вчинення ним нових правопорушень.
На інші доводи, які можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не встановлені.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і визнаються безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не має права самостійно витребовувати докази, викликати свідків, призначати експертизи, тощо; те, що стороною захисту не надано доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції, у тому числі й про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось, що ОСОБА_1 та його захисник адвокат Петрик В.В., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав представник ОСОБА_1 адвокат Петрик В.В., залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 лютого 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України ОСОБА_1 залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН