Справа № 365/189/23 Номер провадження: 3/365/109/23
ПОСТАНОВА

іменем України

"12" квітня 2023 р. смт Згурівка

Суддя Згурівського районного суду Київської області ХИЖНИЙ Р. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за адміністративним матеріалом, який надійшов від Управління патрульної поліції у Київській області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , працюючого водієм у філії "Баришівська" ПНВК "Інтербізнес", реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ч. 4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопрушення встановлено, що 20.03.2023 року о 08 год. 37 хв. в Київській області Броварського району на а/д С-100107 21+200 м с. Войтове, водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки "Intercargo Trock", номерний знак НОМЕР_2 , у якого на передній осі з права, встановлено колесо (шину) залишкова висота малюнка протектора якого менше 1 мм, замір проводився приладом King ToNi 9BM811 №25 результати заміру = 0,14 мм, чим повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене частинами 1-3 ст. 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення. ОСОБА_2 притягнууто до адміністративної відповідальності згідно постанови серія БАА №125322 від 28.01.2023 за ст. 121 ч.3 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Чим ОСОБА_2 порушив вимоги п.31.4.5 (а) ПДР України.

Своїми діями особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 вчинив, повторне протягом року порушення передбачене частиною третьою статті 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Прокурор, повідомлений про розгляд справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 року у справі «Карелін проти Росії» щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, а також з огляду на повноваження прокурора, визначені статтею 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на розгляд справи не з`явився, що не перешкоджає розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що 20 березня 2023 року вранці керував траспортним засобом ntercargo Trock", номерний знак НОМЕР_2 . На автодорозі між селами Войтове та Лукаші він був зупинений працівниками поліції. Під час огляду автомобіля була встановлена розбіжність у розмірах колес. Працівники поліції склали щодо ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 121 Кодексу про адміністративні правопорушення. ОСОБА_2 пояснив, що зазачена подія трапилася в результаті того, що під ча руху в автомобілі порушилась ціліснсть шини. Тому водій замінив її на запаску та рухався на станцію технічного обслуговування для відновлення технічного стану автомобіля. Аварійна сигналізація при цьому була увімкнена. Водій вважає, що замінивши пошкоджене колесо на запаску діяв в умовах крайньої необхідності, щоб не залишати транспортний засіб на проїздній частині та не створювати аварійну ситуацію. У вчиненому ОСОБА_2 щиро розкаюється.

Пунктом 2.3 б Правил дорожнього руху, передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

В судовому засіданні досліджено протокол про адміністративне правпорушення, яким зафіксоване порушення правил дорожнього руху, заслухано пояснення особи, яка притягається до адмінітративної відповідальності ОСОБА_2 який визнав вину у вчиненні порушення правил дорожнього руху та дав пояснення про його вчинення в стані крайної необхідності, а також клопотав про закриття провадження в справі.

З матеріалів справи встановлено що правпорушення вчинено ОСОБА_3 (а.с2). Автомобіль яким він керував не відповідав вмогам безпеки дорожнього руху (а.с.3), ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності протягом року за ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративне правопрушення (а.с 4,5) та отримував посвідчення водія серії НОМЕР_3 категорії "В,С" (а.с6).

ОСОБА_4 надав суду письмові пояснення обставин справи, аналогічні тим, які він надав у судовому засіданні(а.с 18).

Листом від 11.04.2023 р №30 філія "Баришівська" ПНВК "Інтербізнес" позитивно характеризувала ОСОБА_2 та просить провадження у справі закрити по малозначності (а.с17).

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться у межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

За визначенням, наведеним у статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 17 КУпАП встановлено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності. Не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода (стаття 18 КУпАП).

Відповідно до статті 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода. У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини. Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, наведеною у постанові від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17 (адміністративне провадження № К/9901/15521/18).

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства. Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам. Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій. Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що притягнення особи до адміністративної відповідальності здійснюється за умови повного з`ясування усіх обставин вчинення нею адміністративного правопорушення та виявлення причин, що спричинили його вчинення. Для притягнення особи до адміністративної відповідальності не достатньо лише встановлення факту вчинення нею порушення, оскільки застосування передбачених нормами КУпАП заходів впливу, можливе лише за умови відсутності обставин, визначених статтями 17, 247 КУпАП та у разі, якщо вина особи повністю доведена належними та допустимими доказами.

Отже, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеню вини, прийняттю рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, передує своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування усіх обставин. Вирішуючи такі спори, суд має виходити з обставин, встановлених суб`єктом владних повноважень при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, характеру виявленого проступку та мотивів, за яких його вчинено.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом допустив порушення правил дорожнього руху, а саме керування автомобілем який мав технічні несправності, що вчинив з метою запобігання аварійній стуації, яка виникла в момент, коли несправний атомобіль перебував на проїздній частині без руху та більш тяжким наслідкам, які могли виникнути в результаті ДТП по причині перебування несправного транспортного засобу на проїздній частині

Аналізуючи у сукупності викладені в протоколі обставини, докази додані до протоколу, пояснення ОСОБА_2 , суд дійшов висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з тим, що в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 діяв в стані крайньої необхідності, для усунення небезпеки, яка загрожувала життю та здоров`ю та майну інших учасників дорожнього руху.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

Враховуючи вищенаведене, суддя дійшов висновку, що справу належить закрити, оскільки дії ОСОБА_3 вчинені в стані крайньої необхідності.

Керуючись статтями 7,9,10, 33-35, 124, 221, 245, 247, 251, 280, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за частиною 4 статті 121 КУпАП закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП, вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанова судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Постанова про накладення адміністративного стягнення може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

СУДДЯ Р. В. ХИЖНИЙ