ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/4602/22 Головуючий в 1 інст. Геєць Ю.В.
Провадження № 33/807/348/23 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі ОСОБА_1 , захисника адвоката Буділки П.В., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Буділки П.В. на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 6 березня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 17.07.2022 року о 14-12 годині, в м. Запоріжжя, вул. Немировича Данченка, 60, Вознесенівський район, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мерседес-Бенц 220», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння пройшов у встановленому законом порядку у лікаря нарколога, результат позитивний, водій відсторонений від права керування, шляхом передачі тверезому водію ОСОБА_2 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Буділка П.В. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 був спеціальним суб`єктом інкримінованого йому правопорушення водієм транспортного засобу.

Вказує, що працівники поліції під час події поводили себе нечемно, вживали нецензурні слова. Відеозаписом підтверджується те, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом, а лише сперечався з поліцейськими.

Запинка транспортного засобу д.н. НОМЕР_1 по вул. Немировича Данченка поліцейськими не здійснювалась.

Покази свідків, допитаних за клопотанням сторони захисту, містять інформацію, що ОСОБА_1 взагалі не керував автомобілем, а водієм був ОСОБА_2 .

З відеозапису видно, що причини перевірки саме ОСОБА_1 на стан сп`яніння працівники поліції не пояснюють, а ОСОБА_1 не розуміє процедури та підстав такої перевірки.

Суд під час розгляду справи допустив порушення вимог ст. 251 та ст. 268 КУпАП, оскільки не було спростовано обставин, на які посилалась сторона захисту.

Суд першої інстанції спотворив покази ОСОБА_1 стосовно його пояснень поліції. Суд не з`ясував, чому в матеріалах справи відсутні відеозаписи до 14:23:27 годин 17.07.2022 року, де ніби то зафіксований факт керування автомобілем ОСОБА_1 (чи іншою особою).

Просить повторно викликати свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , допитати стосовно події 17.07.2022 року та дати правову оцінку їх показам у суді.

Постанову суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши ОСОБА_1 , його захисника адвоката Буділка П.В., допитавши свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Постановою районного суду від 06.03.2023 року до адміністративної відповідальності притягнуто ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

З огляду на встановлені судом першої інстанції обставини справи, які викладені в оскаржуваній постанові, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду і є доведеною, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Вказаний висновок суду підтверджується сукупністю доказів в справі, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №248697 (а.с.1), яким ОСОБА_1 звинувачено в тому, що він 17.07.2022 року о 14-12 годині, в м. Запоріжжя, вул. Немировича Данченка, 60, Вознесенівський район керував транспортним засобом «Мерседес-Бенц 220», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння пройшов у встановленому законом порядку у лікаря нарколога, результат позитивний, водій відсторонений від права керування, шляхом передачі тверезому водію ОСОБА_2 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення на огляд водія транспортного засобу (а.с.4-5), з яких вбачається, що ОСОБА_1 під час події мав виражені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Огляд на місці зупинки не проводився, у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 . Огляд було проведено в закладі охорони здоров`я. Результат позитивний; медичним висновком від 17.07.2023 року (а.с.6), яким встановлено, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння; оптичним носієм інформації у вигляді СД-диску (а.с.9), який містить відеозаписи з місця події та якими підтверджується факт проходження ОСОБА_1 огляду в закладі охорони здоров`я та те, що за результатами такого огляду виявлено його перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною захисту наданих їй прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 в рушенні вимог п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують інкриміновані обставини.

Суд відхиляє доводи апелянта, оскільки вони є безпідставними та такими, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Зокрема, доводи про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів того, що ОСОБА_1 під час події здійснив керування транспортним засобом, а тому відсутній склад інкримінованого йому правопорушення, виходячи з наступного.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пояснив апеляційному суду, що підтримує апеляційну скаргу сторони захисту. В той день, а саме 17.07.2022 року він не здійснював керування автомобілем, керував транспортним засобом ОСОБА_2 .

Під час апеляційного розгляду було задоволено клопотання сторони захисту про допит свідків в справі.

В судовому засіданні апеляційного суду за ініціативи сторони захисту допитано свідка ОСОБА_3 , яка показала, що 17.07.2022 року у ОСОБА_4 був день народження. Вона зустрілася з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в парку за 107 будинком за вулицею Перемоги, що у м. Запоріжжі. Після цього вони поїхали на транспортних засобах на пляж. ОСОБА_8 не вживає алкоголь, а тому він сів за кермо транспортного засобу (сірого кольору). По дорозі вони заїхали до магазину «Варус». Вони на місці зупинки слухали музику та випивали. ОСОБА_9 під час події вказував працівникам поліції, що він не був водієм транспортного засобу. За кермом був ОСОБА_10 . Відеозаписом її присутність на місці події не зафіксовано, оскільки коли підійшли працівники поліції вона сіла в автомобіль та весь час перебувала в ньому.

Свідок ОСОБА_11 повідомив апеляційному суду, що під час події 17.07.2022 року був його день народження. Ближче к обіду він домовлявся зустрітися з ОСОБА_12 біля скверу 5-ї міської лікарні. Свідок повідомив, що він не вживає алкоголь. Під час події саме він сів за кермо автомобіля, оскільки ОСОБА_9 вживав алкогольні напої. На зустрічі були він, ОСОБА_1 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Після чого, вони вирішили їхати на пляж та по дорозі заїхати до магазину. На місці зупинки вони слухали музику. Під час вказаного, під`їхали працівники поліції, які звинуватили ОСОБА_15 в тому, що він здійснює керування в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_9 заперечував, що він був водієм автомобіля, однак працівники поліції його заперечення проігнорували. Вказує, що під час події саме він був водієм, а ОСОБА_9 не здійснював керування автомобілем.

Суд критично відноситься до пояснень ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , оскільки вони суперечать дослідженим в судовому засіданні обставинам, які зафіксовані працівниками поліції, в тому числі відеозаписом, доданим до протоколу.

Рапортами працівників поліції (а.с.2-3) зафіксовано, що саме гр. ОСОБА_1 був водієм.

Вказане узгоджується із змістом відеозапису з місця події.

Так, з вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи на місці події та знаходячись біля автомобіля, керування яким йому інкриміновано, не спростовує, що він керував транспортним засобом, а лише вказує, що він керував іншим транспортним засобом. Працівники поліції саме до нього, а не до ОСОБА_2 звертаються як до водія, а ні ОСОБА_1 , а ні ОСОБА_2 не заперечують того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. ОСОБА_1 погоджується пройти огляд на стан сп`яніння в спеціалізованому медичному закладі. Свідок ОСОБА_3 на місці події відсутня. Разом з тим, у закладі охорони здоров`я без примусу та в присутності захисника Чорний М.Г. погодився з тим, що він був водієм під час події та вказав, що вжив 200-300 грам пива (час відеозапису 24:30 хвилин).

В подальшому ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. Продував пристрій «Драгер» ОСОБА_1 двічі. Перша спроба показала 1,46 проміле. Друга спроба 1,36 проміле.

Вказане дає підстави для єдиного висновку, що ОСОБА_1 під час події перебував в стані алкогольного сп`яніння та здійснював керування транспортним засобом, що є порушенням вимог п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З приводу доводів апеляційної скарги, що матеріалами справи не містять доказів зупинки автомобіля апеляційний суд вказує наступне.

Дійсно, змістом відеозапису не зафіксовано моменту зупинки транспортного засобу, однак на відео зафіксовано, що ОСОБА_1 не заперечує дії працівників поліції з цього приводу, зокрема факту зупинки автомобіля.

Крім того, рапортами працівників поліції вказано, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено та під час спілкування у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлено, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали провадження, в їх сукупності, обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п.2.9а ПДР України.

Апеляційний суд вказує, що здійснення керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є грубим адміністративним правопорушенням.

Дії вчинені ОСОБА_1 характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для його учасників.

Адміністративне стягнення, відносно ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно до положень ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, відношення до вчиненого.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вище викладеного, апеляційний суд вважає, що постанова районного суду, прийнята щодо ОСОБА_1 , є законною, обґрунтованою і підстави для скасування відсутні.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Буділки П.В. залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 6 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 335/4602/22