Справа № 545/2743/23
Провадження № 3-зв/545/5/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 рокум. Полтава

суддя Полтавського районного суду Полтавської області Харабадзе К.Ш., розглянувши заяву судді Полтавського районного суду Полтавської області Гальченко Оксани Олександрівни про самовідвід від розгляду адміністративного матеріалу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП,

у с т а н о в и в:

28.07.2023 до Полтавського районного суду Полтавської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

За результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено судді Гальченко О.О.

28.07.2023 року суддею Полтавського районного суду Полтавської області Гальченко О.О. заявлено самовідвід від розгляду справи, посилаючись на те, що вона не має особистої зацікавленості у розгляді даної справи, але оскільки вона особисто знайома з дочкою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , яка тривалий час працювала в суді помічником судді Полтавського районного суду Полтавської області, на даний час підтримує з нею доброзичливі стосунки, що виключає об`єктивний і неупереджений розгляд справи з її боку та може викликати сумнів в її неупередженості та об`єктивності.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 08.09.2023, заяву про самовідвід перерозподілено судді Полтавського районного суду Полтавської області Харабадзе К.Ш.

Дослідивши матеріали заяви про самовідвід та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя доходить до такого.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає поняття «відвід судді» та не встановлює порядок його розгляду.

Водночас, згідно з ч. 1ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно з усталеною судовою практикою Європейського суду з прав людини норми КУпАП носять карний кримінально-правовий характер, а справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальними, тому адміністративні правопорушення підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (рішення у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, п.п. 21-22).

Відтак, враховуючи вимоги ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 7, ст. 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також з метою додержання принципу законності, вважаю необхідним при вирішенні даної заяви про самовідвід, застосувати за аналогією загальні положення найбільш близької галузі права - кримінального процесуального права та керуватися положеннями Кримінального процесуального кодексу України(далі -КПК України).

Положеннями ст. 75 КПК України визначено підстави відводу щодо слідчого судді, судді або присяжного у кримінальному провадженні. Однією з підстав коли суддя не може брати участь у кримінальному провадженні є наявність інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

За змістом ч. 1ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст.ст.75,76 КПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.

Згідно зі ст.ст. 10, 15 Кодексу суддівської етики, суддя повинен виконувати обов`язки судді безсторонньо і неупереджено. Основним обов`язком судді є неупереджений розгляд справ.

Відповідно до п. 1.1, п. 1.2 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23 суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Суддя дотримується незалежної позиції як щодо суспільства в цілому, так і щодо конкретних сторін судової справи, у якій він повинен винести рішення.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 9 КПК України є обов`язковою для застосування під час здійснення кримінального провадження, при наданні оцінки безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти. Зокрема, у справах «Гаусшильдт проти Данії» та «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначено, що наявність безсторонності, для цілей п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При цьому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо нього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, його прихильносте чи уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчить про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду з прав людини підтримав і Верховний Суд України у справі № 5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року).

Ознайомившись із заявою про самовідвід судді Гальченко О.О. вважаю її такою, що не підлягає задоволенню, оскільки викладені у ній обставини не дають підстав для висновку про упередженість та/або її зацікавленість у певному рішенні у цій справі.

Доброзичливі стосунки з дочкою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на які зроблено посилання в заяві судді, самі по собі не свідчать про її упереджене ставлення до учасників справи і таких даних заява про самовідвід не містить.

Суддя сама зауважує, що не має особистої зацікавленості у розгляді даної справи

Будь-яких інших визначених законом підстав для самовідводу судді в ході розгляду заяви судді Гальченко О.О. про самовідвід, судом встановлено не було.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлений самовідвід не підтверджений належними доказами, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. 2 КУпАП, ст.ст. 75-76,80 КПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви судді Полтавського районного суду Полтавської області Гальченко Оксани Олександрівни про самовідвід від розгляду адміністративного матеріалу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ