Справа № 317/1721/23
Провадження № 3/317/799/2023
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Мінгазов Р.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліціїНаціональної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .РНОКПП НОМЕР_1 .

Інші відомості суду не відомі.

За правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД №408361 від 10.03.2023, встановлено, що водій ОСОБА_1 10.03.2023 року о 13 год. 15 хв. в Запорізькій області Запорізькому районі на Т-08-03 513 км керував транспортним засобом Toyota Hilux д.н.з. НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування усіма видами транспортних засобів постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.11.2021 строком на 3 (три) роки. Правопорушення вчинив повторно протягом року: 03.09.2022 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП постановою ЕАР №5843099.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.5 ст.126 КУпАП.
Обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №408361 від 10.03.2023.

В судовому засіданні ОСОБА_1 були роз`ясненні права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КпАП України, свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КпАП України не визнав та пояснив, що 10.03.2023 року він керував автомобілем через крайню необхідність, оскільки він є військовослужбовцем 1МБ військової частини НОМЕР_3 , та бере безпосередню участь в бойових діях. Враховуючи обставини які склалися, поранення водія та необхідність доставки боєприпасів в зону бойових дій на виконання наказу командиру взводу гранатометників, ОСОБА_1 змушений був керувати транспортним засобом. Просив закрити провадження у справі за малозначимість, запевняючи, що у подальшому не буде допускати порушення ПДР України.
Командир гранатометного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_2 та командир 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердили покази ОСОБА_1 , просили закрити провадження по справі на підставі ст. 247 ч. 4 КУпАП у зв`язку із вчиненням дії ОСОБА_1 в стані крайньої необхідності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.

Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при вчинені дії особою у стані крайньої необхідності.

Оцінивши пояснення, дослідивши докази та враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинено дії, які хоч і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КпАП України, але такими визнаватися не можуть, оскільки були вчинені в стані крайньої необхідності, а тому у відповідності до п. 4 ст. 247 КУпАП справа підлягає закриттю через вчинення особою дій в стані крайньої необхідності.

Керуючись ст. ст. 126, 247, 283, 284, 287, 288 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити відповідно до п. 4 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із вчиненням даного адміністративного правопорушення в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Р.В. Мінгазов