3/465/1220/23
Постанова

про самовідвід

"10" квітня 2023 р.

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я., розглянувши адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Франківського районного суду м. Львова перебувають матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.

Постановою судді Франківського районного суду м. Львова Мартьянової С.М. від 05.04.2023р. задоволено заяву про самовідвід судді Франківського районного суду м. Львова Марків Ю.С. у справі № 465/298/23, відведено суддю Марків Ю.С. від участі у розгляді справи № 465/298/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, справу № 465/298/23 (провадження № 3/465/1220/23) передано в канцелярію Франківського районного суду м. Львова для повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Підстави такого рішення викладені в постанові.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2023р., справу передано судді Кузю В.Я.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, приходжу до наступного.

Вивченням матеріалів адміністративної справи встановлено, що ОСОБА_1 включений до списку присяжних Франківського районного суду м. Львова Ухвалою Львівської міської ради від 02.03.2017 року № 1580 «Про затвердження списку присяжних районних судів м. Львова», з числа громадян, які відповідають вимогам ст. 65 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», згідно із додатком, що в силу вимог п.4 ч.1 ст.75 КПК України, є тими обставинами, котрі зобов"язують суддю заявити самовідвід. У звязку з цим, заявляю самовідвід у розгляді даної справи.

В Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня норма, яка б регулювала порядок розгляду питання про самовідвід від розгляду адміністративної справи, а Кодекс адміністративного судочинства України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України мають відповідні норми, вважаю, що при вирішенні даного питання слід застосовувати аналогію права.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Ч.1 ст.80 КПК України визначено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник,

представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Зважаючи на вищенаведене та з метою дотримання приписів безсторонності, неупередженості та об`єктивності, вважаю за доцільне заявити самовідвід від розгляду судової справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, (судова справа № 465/298/23 , судове провадження № 3/465/1220/23).

Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція), зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартиненко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Ветштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Приймаючи рішення про самовідвід, зважаю також на положення п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, де зазначається, що суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України» та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Отже, з метою виключення підстав та мотивів учасників судового провадження для сумніву у безсторонності, неупередженості чи об`єктивності під час розгляду справи, заявляю самовідвід та вважаю, що заява про самовідвід судді Кузя В.Я. підлягає задоволенню.

Беручи до уваги безпрецедентну практику керівника апарата Франківського районного суду м. Львова, не виконувати судових рішень, що набрали законної сили, вважаю за обов`язок звернути увагу саме керівника апарату чи виконувача обов`язків керівника апарату суду, що заява про самовідвід судді Кузя В.Я. розглянута, а тому предмет у вигляді заяви судді Кузя В.Я. про самовідвід, для реєстрації та передачі для розгляду іншим суддею у порядку ст.. 35 КПК України, відсутній, а КУпАП взагалі не передбачає понять самовідводу та передачі справи іншому судді.

Також наголошую керівнику апарата суду чи виконувачу обов`язків керівника апарата суду, а також осіб, які у не процесуальний спосіб, у тому числі й шляхом подачі апеляційної скарги на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, що дана постанова набрала законної сили і є судовим рішенням обов`язковим до виконання відповідно до положень статей 129, 129-1 Конституції України, ст.. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та статті 533 КПК України.

Невиконання судового рішення службовою особою, або перешкоджання його виконанню є кримінально караним діянням, передбаченим ч. 2 ст. 382 КК України.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», статтями 75, 80 - 82 КПК України, правовою позицією

викладеною у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2019 року (провадження № 11-312 сап19), -

п о с т а н о в и в:

Самовідвід судді Кузя В.Я. при розгляді адміністративних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - задоволити.

Матеріали судової справи №465/298/23 (судове провадження № 3/465/1220/23) передати до загальної канцелярії суду на повторну реєстрацію та визначення судді в порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

Постанова остаточна, не може бути оскарженою, є судовим рішенням, що набрало законної сили і підлягає негайному виконанню.

Суддя В. Кузь