Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/163/23 Головуючий у суді І-ї інстанції Подоляк Я. М.
Категорія - 126 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Гончар В. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2023 року. Суддя Кропивницького апеляційного суду Гончар В.М., розглянув у порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Гошко Віктора Івановича на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 березня 2023 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зі слів не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 грн., без позбавленням права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу, стягнено судовий збір в розмірі 536,80 грн. на користь держави

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 05.02.2023 о 15.08 год. в м.Олександрія Кіровоградської області, а/д М-30, 798 км, керував автомобілем «Mitsubishi Outlander Sport», днз. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом. Правопорушення вчинив повторно протягом року, постанова ЕАР/6418188 від 16.01.2023 за ч.2 ст.126 КУпАП. Відповідальність за дане адміністративне правопорушення передбачена ч.5 ст.126 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Гошко В.І. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 01.03.2023, посилаючись на те, що ОСОБА_1 при розглядів справи присутній не був, повний текст постанови не отримав та про існування якої стало відомо лише 09.03.2023, а тому строк на апеляційне оскарження був пропущений з поважних причин.

Також адвокат просить скасувати зазначену постанову суду першої інстанції та закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі. В обґрунтування вимог скасування постанови суду зазначає про те, що працівником поліції не було задокументовано та не доведено належними доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 положень ПДР, які б відповідно до ст.35 Закону України «Про національну поліцію» давали право працівнику поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_1 отримав 05.03.2016 посвідчення водія категорії В на території Російської Федерації, тобто має міжнародне посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.126 КУпАП.

ОСОБА_1 та його адвокат Гошко В.І. будучи повідомлені про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги в призначене судове засідання не з`явилися, поважні причини неявки не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались.

Враховуючи зазначене, а також вимоги ст.294 КУпАП, відповідно якої апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності правопорушника та його представника.

Дослідивши матеріалі справи, оцінивши наявні докази, перевіривши апеляційні доводи вважаю, що апеляційна скарга в частині скасування постанови суду та закриття провадження у справі задоволенню не підлягає, за таких обставин.

Враховуючи зазначені адвокатом причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, а також з метою недопущення права особи доступу до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити пропущений строк.

Пунктом 2.1а ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно ч.2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність також і за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно санкції ч.5 ст.126 КУпАП за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, передбачена відповідальність у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Як вбачається із оскаржуваної постанови ОСОБА_1 в судове засідання суду першої інстанції не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив звільнити його від адміністративної відповідальності за дане правопорушення, оскільки за кермо транспортного засобу він сів з метою безпеки його пасажирів та водія ОСОБА_2 , яка після поховання свого батька перебувала в тяжкому моральному та психічному стані. Крім того, ОСОБА_1 на адресу суду надіслано копію посвідчення водія виданого на ім`я ОСОБА_1 .

Дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами доведено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

Даний висновок суду об`єктивно підтверджується дослідженими та перевіреними під час судового розгляду справи наступними доказами, а саме: - протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №380435 від 05.02.2023, в якому розкрито суть адміністративного правопорушення; - довідкою про наявність повторності протягом року вчинення адміністративного правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним за ч.2 ст.126 КУпАП та постановою серія ЕАР/6418188 від 16.01.2023 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн.; - довідкою згідно якої за даними Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував; - відеозаписами, розміщеними на CD-диску долученого до протоколу серія ААД № 380435 від 05.02.2023 на яких зафіксовано як ОСОБА_1 пояснює працівникам поліції, що не має при собі посвідчення водія та підтвердити факт його отримання жодним доказом не зміг.

Будь-яких обґрунтованих відомостей, які б ставили під сумнів достовірність та належність зібраних поліцейськими доказів, вказували про порушення вимог ст.266 КУпАП під час їх отримання, а також об`єктивність поліцейських у справі, суду не надано, їх зацікавленість під час провадження у справі стосовно ОСОБА_1 не встановлена.

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність у апеляційного суду відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Посилання адвоката в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 має міжнародне посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.126 КУпАП, є безпідставними враховуючи наступне.

Як правопорушником так і його представником адвокатом Гошко В.І. не було доведено факту скасування постанови серія ЕАР/6418188 від 16.01.2023 відповідно якої ОСОБА_1 був вперше притягнутий до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП з накладенням штрафу в сумі 3400 грн, з причин того, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом мав право на його керування, тобто мав при собі та пред`явив поліцейському у відповідний спосіб посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Крім того, згідно долучених до протоколу про адміністративне правопорушення письмових пояснень ОСОБА_1 він 05.02.2023 вбачається, що він керував транспортним засобом без посвідчення водія, оскільки забув його вдома, посвідчення водія він отримував у 2002 році. При цьому, згідно копії надісланого ОСОБА_1 на адресу суду посвідчення водія, виданого на ім`я ОСОБА_1 , дата його видачі зазначена 05.03.2016. За вказаних обставин суд дійшов правильного висновку про те, що з копії зазначеного посвідчення водія суд не може встановити оригінальність вказаного посвідчення.

Помимо цього наданими та дослідженими судом зазначеними вище доказами також спростовуються доводи сторони захисту про те, що працівником поліції не було задокументовано та не доведено належними доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 положень ПДР, які б відповідно до ст.35 Закону України «Про національну поліцію» давали право працівнику поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративне стягнення суд врахував, що правопорушник не отримував посвідчення на право керування транспортними засобами взагалі, а тому дійшов до висновку про відсутність підстав для призначення покарання у виді позбавлення правопорушника права керування транспортними засобами.Крім того, приймаючи до уваги, що згідно довідки про належність транспортного засобу автомобіля «Mitsubishi Outlander Sport», днз. НОМЕР_1 , не належить ОСОБА_1 на праві власності, тому суд визнав за необхідне призначити адміністративне стягнення без оплатного вилучення транспортного засобу.

Отже суд, враховуючи особу правопорушника, характер вчиненого проступку, застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.5 ст.126 КУпАП, яке за своїм видом і мірою є справедливим, необхідним і достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи зазначене доводи апелянта про скасування постанови суду за обставин, викладених в апеляційній скарзі, є не обґрунтованими, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Гошко В.І. строк на апеляційне оскарження постанови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 березня 2023 року.

Апеляційну скаргу адвоката Гошко Віктора Івановича залишити без задоволення, а

постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 березня 2023 року стосовно ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду В.М. Гончар