Справа №461/2194/23
Провадження №3/461/881/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2023 року м. Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова О.Б. Кротова, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, громадянки України, проживаючої у АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючої, телефон НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 від 17.11.2022 року органом 4652,

за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , 22.02.2023 року о 23.40 год. у АДРЕСА_3 , не піклувалась про здоров`я малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та не створила нормальні умови для її розвитку, тобто ухилилась від виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов та виховання, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого щодо них судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Як вбачається із пояснень ОСОБА_1 від 06.03.2023 року, долучених до матеріалів справи, остання вказує, що 22.02.2023 поверталась з донькою додому з гостей, була в стані алкогольного сп`яніння.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення стверджується належними та допустимими доказами у відповідності до ст.251 КУпАП, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №970162 від 06.03.2023 року;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 06.03.2023;

-витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» від 23.02.2023;

-копією паспорта ОСОБА_3 ;

-рапортом працівника поліції від 23.02.2023;

-копією паспорта ОСОБА_1 ;

-копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, тобто ухилення матері від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, доведена повністю.

Доказів, які б спростували обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано. А відтак, дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.184 КУпАП.

Враховуючи особу ОСОБА_1 , характер вчиненого правопорушення, ступінь вини у скоєному, беручи до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушниці та запобігання вчинення нею нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді попередження.

Оскільки на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення, то відповідно до ст.40-1 КУАП з неї на користь держави слід стягнути 536,80 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.33-35, 40-1, 184, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.Б. Кротова