Справа № 303/9150/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
12.06.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Олексик І. І.
в с т а н о в и в :
Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 лютого 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого дефектором аптеки БАМ «Подорожник»,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).
Відповідно до постанови, 21 грудня 2022 року, о 20 годині 07 хвилині, на вулиці Михайла Токаря, 13, в місті Мукачеві, ОСОБА_1 керував т/з АЗЛК 2141201 н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, порушена координація рухів, звужені зіниці, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокат Олексик І. І. вказує на те, що постанова суду єнеобґрунтованою та незаконною, - просить її скасувати. Зазначає, що працівники поліції не довели законність зупинки транспортного засобу, а на відеоматеріалах, які містяться у справі, не зафіксовані ознаки наркотичного сп`яніння, які надавали поліцейським право вимагати проведення огляду в умовах медичного закладу. При цьому, стверджує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на місці події, а направлення до закладу охорони здоров`я працівники поліції йому не пред`явили. Звертає увагу на те, що вказані у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 озвучені не були, протокол оформлено без участі свідків. Просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Дослідивши зібрані у справі докази, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
Апеляційним судом справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Олексика І. І., які були належним чином повідомлені про розгляд справи, про що свідчать довідки про доставку SMS - повідомлення від 08.03.2023, жодних клопотань про відкладення розгляду справи від вказаних осіб не надходило. За таких обставин, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, сформованої у справі «Пономарьов проти України», де зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження та що заявник має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді та враховуючи те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, і його захисником, адвокатом Олексиком І. І., подано апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, тому апеляційний суд, відповідно до ст. 294 КУпАП, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 та адвоката Олексика І. І.
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративного правопорушення, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №517212, 21 грудня 2022 року, о 20 годині 07 хвилині, на вулиці Михайла Токаря, 13, в місті Мукачеві, ОСОБА_1 керував т/з АЗЛК 2141201 н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, порушена координація рухів, звужені зіниці, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. З протоколом ОСОБА_1 ознайомився, що підтверджується його підписом. У графі «Пояснення особи» ОСОБА_1 зазначив, що від проходження огляду він відмовився, позаяк був з малою дитиною і вже було пізно (а. с. 1).
Розпискою від 21.12.2022 підтверджується, що громадянин ОСОБА_1 зобов`язується залишити на зберігання транспортний засіб /з АЗЛК 2141201 н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Мукачево, вул. Михайла Токаря, 13 (а. с. 2).
Копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6311787 від 21.12.2022 підтверджується, що за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять гривень) (а. с. 4). Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив, що з постановою ознайомлений, права, передбачені ст. 268 КУпАП йому роз`яснені (а. с. 4).
З відеозапису, який міститься на DVD - диску, убачається, що водія ОСОБА_1 поліцейські зупинили за порушення ним ПДР, відтак при спілкуванні з ним у працівників поліції виникли сумніви щодо тверезості ОСОБА_1 через наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, а саме: порушена координація рухів, звужені зіниці, які не реагують на світло, тому йому запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відповів відмовою.
Зібрані у справі докази у їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що патрульний поліцейський Садварій В. В. був упереджений при направленні водія ОСОБА_1 на огляд з метою визначення стану наркотичного сп`яніння та складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на підписання наявних у справі процесуальних документів: протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №517212, розписки про залишення на зберігання транспортного засобу (а. с. 2) та постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР №6311787 від 21.12.2022, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний поліцейський при виконанні своїх посадових обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є самостійним складом адміністративного правопорушення та тягне за собою відповідальність, передбачену санкцією цієї статті.
У рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29. 06. 2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не довели законність зупинки транспортного засобу, а на відеоматеріалі, який міститься у справі, не зафіксовані ознаки наркотичного сп`яніння, на підставі яких поліцейські вимагали у водія ОСОБА_1 пройти освідування в умовах медичного закладу.
Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейські зупинили транспортний засіб, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , безпричинно, апеляційний суд не визнає слушними, оскільки це не стосується предмету доведення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не впливає на законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції.
Апеляційний суд також бере до уваги те, що з відеозапису убачається, що у темну пору доби поліцейські зупинили транспортний засіб АЗЛК 2141201 н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 . При спілкуванні з водієм, у працівників поліції виникли сумніви щодо його тверезості, оскільки у ОСОБА_1 були очевидні ознаки наркотичного сп`яніння: порушена координація рухів, звужені зіниці, які не реагують на світло, про що було неодноразово повідомлено особисто водія ОСОБА_1 безпосередньо під час спілкування з ним. На пропозиції поліцейських пройти освідування у закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 відповів відмовою. При цьому, під час спілкування з поліцейськими та при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом та не вказував на незаконність дій поліцейських щодо зупинки автомобіля. До того ж, відеозапису також убачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 про те, що у разі відмови від проходження огляду на нього буде складено протокол.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції порушено порядок проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, оскільки йому не надавалось письмове направлення на проведення огляду у лікаря - нарколога, суд апеляційної інстанції відхиляє та погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, потреби у видачі такого направлення не було.
Твердження апелянта про те, що працівники поліції не встановлювали у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки під наявністю у особи ознак сп`яніння необхідно розуміти припущення поліцейського про наявність у особи такого стану, які ґрунтуються на порівнянні фізичного стану та поведінки особи із станом та поведінкою, які визначені нормативними документами і указують на наявність такого стану. У будь-якому випадку висновок поліцейського про наявність у особи ознак сп`яніння містить суб`єктивний характер. Як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення, у ньому зазначені ознаки, які дали поліцейському підстави вимагати у водія ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.
Доводи апелянта про те, що на відеоматеріалі, який міститься у справі, не зафіксовані ознаки наркотичного сп`яніння, на підставі яких поліцейські вимагали у водія ОСОБА_1 пройти освідування в умовах медичного закладу, апеляційний суд розцінює критично, оскільки дослідженим судом відеозаписом підтверджується той факт, що поліцейськими неодноразово були озвучені ознаки наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 , а саме: порушена координація рухів, звужені зіниці, які не реагують на світло, особисто ОСОБА_1 .
При оцінці тверджень апелянта про те, що при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення не залучались свідки, що унеможливлює встановлення наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння, апеляційний суд звертає увагу на зміст ч. 2 ст. 266 КУпАП, якою визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Наведений порядок також узгоджується із вимогами, викладеними у Розділі Х п.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (далі - Інструкція).
Так, на виконання вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026 (Інструкції №1026), інспекторами поліції велася відеозйомка під час виконання службових обов`язків та складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , яка об`єктивно дозволяє встановити обставини справи, що є основною їх функцією.
Апеляційний суд вважає, що зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який відмовився від проходження освідування у медичному закладі.
Апеляційний суд вважає, що наявний у матеріалах справи відеозапис здійснений за участі ОСОБА_1 дає можливість встановити узгодженість цього доказу з іншими письмовими доказами, що містяться у матеріалах справи.
За таких обставин апеляційний суд визнає безпідставними доводи адвоката Олексика І. І. про те, що участь свідків, які могли б підтвердити факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, була обов`язковою.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції не вважає слушними твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду на місці події, однак, йому не було запропоновано пройти освідування на місці зупинки транспортного засобу.
Так, згідно з вимогами ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.
Вказана норма закону більш детально відображена у п. 12 Інструкції, яким встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Аналіз вказаних нормативних актів свідчить про те, що у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння працівниками поліції, огляд поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів не проводиться, а водій транспортного засобу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду лікарем медичного закладу.
Отже, матеріалами справи підтверджується, що працівники поліції діяли у відповідності до встановлених законом вимог, виявивши у водія ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння (порушена координація рухів, звужені зіниці, які не реагують на світло), направили його на освідування до закладу охорони здоров`я. При цьому, апеляційний суд не вбачає у діях поліцейських жодних порушень приписів ст. 266 КУпАП.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ст. 53 Закону України «Про дорожній рух» юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно із законодавством України.
Позиція ОСОБА_1 , викладена в апеляційній скарзі щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законності, обґрунтованості, а викладених у ній висновків матеріалам справи, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене правопорушення.
Апеляційний суд доходить висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог за п. 2.9 «а» ПДР; що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні цього правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким у постанові дана правильна оцінка; що адміністративне стягнення накладено на нього у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням приписів ст. ст. 33 - 35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, яке має підвищену суспільну небезпеку й належить до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за перебування за кермом транспортного засобу у стані наркотичного сп`яніння буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника у дусі додержання законів України.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану адвокатом Олексиком І. І. апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Олексик І. І., не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Олексик І. І. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН