БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/731/23
Провадження № 3/497/380/23
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.04.2023 року м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Кодінцевої С.В.,

секретаря судового засідання - Деревенського І.Ю.,

особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Південного регіонального управління ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_1 відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаїв, Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, не інваліда, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , особу якого встановлено згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 від 26.02.2012 року виданий Ленінським РВ УМВС України в Миколаївській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До суду 07 квітня 2023 року надійшли матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що «27.02.2023 року під час виконання обов`язків військової служби з 05:00 до 08:00 години у прикордонному наряді «Прикордонний патруль» старший сержант ОСОБА_1 не виявив сліди порушення державного кордону в межах прикордонних знаків № 0750/07-0750, тобто вчинив військове адміністративне правопорушення в умовах особливого періоду (правового режиму воєнного стану) та скоїв правопорушення передбачене ч.2 ст.172-18 КУпАП».

За цим фактом заступником начальника 79 прикордонної комендатури швидкого реагування підполковником ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.172-18 КУпАП.

В судовому засіданні особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 пояснив, що ніс службу 27.02.2023 року у період часу з 05:00 години до 08:00 години у прикордонному наряді «Прикордонний патруль» пост спостереження 0750-0750/09, та був призначений молодшим прикордонного наряду. Під час несення служби слідів осіб та транспортних засобів на контрольно-слідовій смузі не було виявлено. Під час патрулювання був дуже густий туман, прилад нічного бачення, який був виданий старшому прикордонного наряду, не міг допомогти в несенні служби в таких умовах. Пост спостереження ніс шляхом патрулювання місцевості. Під час несення служби ознак порушення державного кордону не було виявлено.

А тому з його боку жодних правопорушень несення прикордонної служби не було допущено.

Просив суд закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол, суд приходить до наступного висновку, виходячи з таких підстав.

Стаття 278 КУпАП регламентує, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 2 ст. 172-18 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, в умовах особливого періоду.

Отже, частина 2 статті 172-18 КУпАП є бланкетною правовою нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний зміст.

Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Разом з цим, в протоколі відсутнє посилання на порушення особою, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 конкретного абзацу … підпункту … пункту … розділу … глави … «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України» від 19.10.2015 року, затвердженої Наказом МВС №1261 від 19 жовтня 2015 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року №1391/27836 (далі - Інструкція).

А тому, суд позбавлений можливості визначити суть допущеного ОСОБА_1 правопорушення згідно Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Об`єктом правопорушення є порядок несення прикордонної служби.

Об`єктивна сторона передбачає дію або бездіяльність у вигляді порушення правил несення прикордонної служби. Порушеннями правил несення прикордонної служби можуть бути визнані; а) вчинення дій, що прямо забороняються військовослужбовцю, який перебуває в прикордонному наряді (відхилення від маршруту чи залишення місця несення служби, якщо це не пов`язано з надзвичайними обставинами, вживання алкогольних напоїв, сон на посту, розкладання багаття чи демаскування себе іншим способом, безпідставне застосування зброї, самостійне відключення сигналізаційних комплексів чи окремих їх ділянок, а також їх інформаційних табло або радіолокаційних станцій, відволікання від несення служби, давання згоди на перетинання державного кордону сторонніми особами тощо); б) невиконання або неналежне виконання дій, що забезпечують охорону державного кордону (неуважний огляд місцевості, невжиття заходів до затримання порушників державного кордону або залишення без належної охорони затриманих осіб, недотримання правил застосування зброї або правил маскування тощо).

Суб`єктом правопорушення є військовослужбовець, який входить до складу наряду з охорони державного кордону України. Таким нарядом визнається група озброєних прикордонників, що виконують наказ по охороні державного кордону України.

Початок і кінець перебування в складі такого наряду визначається моментом отримання наказу на охорону державного кордону і доповіддю про повернення з наряду.

Суб`єктивна сторона характеризується умислом або необережністю.

Отже, диспозицією даної статті передбачено адміністративну відповідальності за вчинення дій, спрямованих на порушення правил несення прикордонної служби особою, що чітко врегульовані Інструкцією про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України.

На підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових позиціях.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ №155031 від 28.03.2023 року ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він 27.02.2023 року під час виконання обов`язків військової служби з 05:00 до 08:00 години у прикордонному наряді «Прикордонний патруль» не виявив сліди порушення державного кордону.

Із матеріалів, доданих до протоколу, встановлено, що на підставі наказу виконуючого обов`язки начальника 17 прикордонного загону № 305-АГ від 06.03.2023 за фактом порушення 27 лютого 2023 року вимог неналежного виконання службових обов`язків, проведено службове розслідування за результатами якого комісія пропонує скласти матеріали справи про адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена статтею 172-18 КУпАП відносно ОСОБА_1 та направити їх до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Суд звертає увагу, на те що згідно висновку за результатами проведеного розслідування зазначено наступне « …враховуючи вищевказані матеріали можна припустити, що порушення державного кордону відбулося у другій половині ночі з 26.02 на 27.03.2023, але в свою чергу неможливо встановити, чи міг прикордонний наряд «Прикордонний патруль», який ніс службу у період з 05.00 до 08.00 27.02.2023 в межах прикордонних знаків 0750/07-0750 виявити порушників державного кордону».

Однак в подальшому під час складання протоколу про адміністративну відповідальність відносно ОСОБА_1 , особою яка його склала була змінена класифікація правопорушення на частину 2 статті 172-18 КУпАП.

Також з наданих витягів та графіків суд не може встановити який саме наряд заступив на службу та мав здійснювати патрулювання в період коли відбулось правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 розділу І «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 19 жовтня 2015 року № 1261 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1391/27836 (далі за текстом - Інструкція № 1261), закріплено, що «Прикордонним нарядом» є одна або кілька озброєних чи спеціально екіпірованих уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, які безпосередньо виконують завдання з охорони державного кордону України або здійснюють інші повноваження у випадках, передбачених Законом України "Про Державну прикордонну службу України".

Так відповідно до пункту 9 глави 5 розділу II Інструкції прикордонний патруль (далі - патруль) - прикордонний наряд у складі двох та більше прикордонників призначений для патрулювання (огляду) певної ділянки (району), пошуку порушників (ознак порушень) законодавства, контролю за дотриманням режиму державного кордону, прикордонного режиму та реалізації даних обстановки, а також для перевірки несення служби інших прикордонних нарядів. Під час несення служби патруль зобов`язаний: вести спостереження за місцевістю.

Також згідно п. п. 6, 7 ч. 2 розділу ІІ Інструкції № 1261, кожен прикордонник під час несення служби у прикордонному наряді відповідає за точне та своєчасне виконання покладених на нього завдань та обов`язків. Під час несення служби прикордонні наряди зобов`язані окрім іншого: нести службу відповідно до вимог отриманого наказу на охорону державного кордону; стежити за сигналами, що подаються з підрозділу на ділянку та з ділянки у підрозділ, та діяти за ними; постійно підтримувати зв`язок з підрозділом охорони кордону; здійснювати постійний контроль за повітряним простором (водною поверхнею) на визначеній ділянці; припиняти будь-які спроби незаконної зміни проходження лінії державного кордону України; виявляти та припиняти кримінальні та адміністративні правопорушення, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України; здійснювати контроль за дотриманням режиму державного кордону, прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон та в контрольних пунктах в`їзду-виїзду і тд..

Згідно п. 11 ч. 2 розділу ІІ Інструкції № 1261 прикордонним нарядам окрім іншого забороняється учиняти інші дії, заборонені законодавством України та наказом на охорону державного кордону, відволікатися від несення служби.

Відповідно до ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю.

Згідно вимог ст.45 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Приписами ст. 15 КУпАП визначено, що військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б КУпАП, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

З матеріалів справи, пояснень ОСОБА_1 наданих в судовому засіданні та письмових пояснень наявних в матеріалах справи, вбачається, що під час несення служби був густий туман, наряд який складався з трьох осіб (особисті номери: 31, 86, 43), які здійснювали патрулювання в період часу з 05:00 - до 08:00 години (витяг з книги прикордонної служби) був споряджений приладом нічного бачення, однак слідів пересікання кордону виявлено не було, також ОСОБА_1 зазначив що з його боку жодних правопорушень несення прикордонної служби не допускалось.

Зокрема, в матеріалах справи відсутні докази, які в сукупності підтверджують умисел та дії ОСОБА_1 на умисне не виявлення слідів порушення державного кордону України в межах прикордонних знаків №0750/07 - №0750, чи умисне залишення ділянки, що охороняється, або переміщення на іншу до зміни чи закінчення терміну служби, а також зміну маршруту руху, відволікання від несення служби.

Таким чином, суд зазначає, що відсутній факт вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказів, які б вказували на причетність саме ОСОБА_1 до інкримінованого йому правопорушення не надано, та якщо в наряді було троє осіб, то чи понесли відповідальність інші особи.

Доказів того, що наряд був забезпечений приладом нічного бачення, яким саме, його технічні характеристики, суду також надано не було.

Як не доведено однозначно, що вказаний наряд мав можливість виявити сліди, однак не виявив.

Суд зазначає, що наявними в матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказами, факт порушення правил несення прикордонної служби особою ОСОБА_1 не зафіксовано, і у матеріалах справи відсутні об`єктивні дані, котрі беззаперечно вказують на те, що було вчинено адміністративне правопорушення та ОСОБА_1 винний в його вчиненні.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Суд не уповноважений перебирати цей обов`язок на себе чи перекладати на особу, відносно якої складено протокол.

Надаючи оцінку наявним у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-18 ч.2 КУпАП, доказам в сукупності з наданими у судовому засіданні показами ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що вини останнього у порушенні правил несення прикордонної служби в умовах особливого періоду не доведено, тобто у його діях відсутня суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-18 ч.2 КУпАП.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Аналогічного положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен є невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Барбера, Мессегу та Джабардо проти Іспанії» від 06.12.98 Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розглядати справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке поставити їй у провину; всі сумніви, щодо її винуватості слід пояснювати на користь цієї особи.

Відповідно ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яким законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У своїй сукупності зазначені обставини свідчать про недоведеність наявності ознак складу адміністративного правопорушення,

З урахуванням викладеного, в суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що наявних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ч. ч.2 ст.172-18 КУпАП , під час розгляду адміністративного матеріалу в суді не здобуто, а ті, що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, суд оцінює критично з наведених вище матеріалів.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю обставин і відповідно до адміністративного правопорушення.

У зв`язку із встановленими фактичними обставинами, провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, 204-1, 221, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283-285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-18 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області, який виніс постанову.

Суддя С.В.Кодінцева