Березівський районний суд Одеської області
05.04.2023
Справа № 494/132/23
Провадження № 3/494/97/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2023 р. м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Березівського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався, за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року зі змінами та доповненнями (далі - КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

27.01.2023 року до Березівського районного суду Одеської області від Березівського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали справи відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана справа надійшла в провадження судді Римар І.А. та призначено до судового розгляду на 08.02.2023 року.

Згідно протоколу серії ДПР18 №170120 про адміністративне правопорушення від 22.01.2023 року вбачається, що 22.01.2023 року о 01:02 годині в смт Раухівка Березівського району Одеської області по вул. Гвардійській громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем марки Фольцваген д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою Драгер або в медичному закладі відмовився, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні 08.02.2023 року захисник, особи яка притягується до адмінітсративної відповідальності зазначив, що ОСОБА_1 виним себе у вчинені адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП не визнає та вважає, що протокол відносно нього за ч.1 ст. 130 КУпАП складено неправомірно. Подав письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, заявив клопотання про виклик та допит поліцейських, які складали протокол та акт огляду тимчасового затримання транспортного засобу, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Постановою суду від 08.02.2023 р задоволено клопотання та викликано поліцейських ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Судове засідання 16.03.2023 року за заявою адвоката Шулика М.Ю відкладено на 05.04.2023 р. На підставі цього повторно викликано поліцейських ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В судовому засідання 05.04.2023 р захисник зазначив, що протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 складено неправомірно та безпідставно, що склад зазначеного в протоколі та інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення не відповідає складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Викликані належним чином в судове засідання на 05.04.2023 р поліцейські ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що свідчать розписки (а.с.22-23) - не з`явилися та причини неявки суду не повідомили.

Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами та за відсутності поліцейських, які складали вищевказані матеріали.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, переглянувши відеозапис, суд доходить до наступного висновку:

Статтею 245 КУпАП передбачено: «Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.».

Згідно ст. 254 КУпАП «Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності…».

Відповідно до ст. 280 КУпАП «Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи».

Як встановлено вище та підтверджено матеріалами справи, відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол, яким передбачено правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Підставою складання протоколу стала відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою Драгер або в медичному закладі.

Відповідно до ч.2 статті 251 КУпАП передбачено: «Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу».

Оскільки, ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення - не визнає, а тому вказані обставини у протоколі є недоведеними та підлягають встановленню (доказуванню) під час розгляду справи.

Водночас, суд враховує, що навіть у разі наявності підпису водія у протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом його вини. Вказане підтверджується практикою ВС, а саме Постановою ВС/КАС № 757/2757/16-а від 22.07.2019 року.

Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України: «Кожен має право на справедливий … розгляд його справи …».

Відповідно до позиції Європейського суду з права людини /справа «Надточій проти України» ( заява №7460/03)/ Уряд України визнає карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. Оскільки справа за своєю суттю є кримінальною, то адміністративні правопорушення підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно з п.а ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав

людини і основоположних свобод від 04.11.50р. кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд поєднуються з положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№475/97-ВР) та є частиною національного законодавства.

Статтею 252 КУпАП передбачено: «Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю».

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП полягає в тому, що порушник має перебувати в стані алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або відмовитись від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння та обов`язково має керувати транспортним засобом.

Відсутність будь-якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Проте, у судовому засідання адвокат Шулик М.Ю категорично заперечує факт ОСОБА_1 керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, зазначаючи, що останній не заперечував проти проходження огляду на стан сп`яніння, однак поліцейські йому вказували, що складений протокол саме з перебування у стані алкогольного сп`яніння, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 надано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення, з яким останній не погодився; рапорт поліцейського; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, який відмовився від підпису в присутності свідків ;відеодиск.

Разом з цим, рапорт поліцейського не може слугувати доказом вчинення даного адміністративного правопорушення, а лише засвідчує повідомлення щодо даного випадку.

Водночас, під час судового засідання захисник зазначив, що поліцейські не відібрали письмові пояснення від ОСОБА_1 хоча останній намагався викласти їх у протоколі.

Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу містить посилання на свідків, проте у протоколі про адміністративне правопорушення вони взагалі не вказані. Більш того, затримання транспортного засобу здійснено саме за керування автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, проте підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення стала саме відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою Драгер або в медичному закладі.

Перевіривши відеозаписи на диску судом встановлено, що відео 2023-01-23 вбачається як поліцейські зупиняють автомобіль.

На відео …._0002 вбачається, як поліцейський перевіряє автомобіль та зазначає про те, що чує запах алкоголю з порожнини рота та питає чи вживав останній алкоголь, на що ОСОБА_4 заперечив. Після чого поліцейський пропонує пройти продув Драгер на місці зупинки та попереджає про кримінальну відповідальність, що порушив комендантську годину, на що останній вказує ні. Після того, працівник поліції пропонує пройти медичний огляд, однак інший працівник поліції на якому здійснюється відео фіксація відходить та проходить якесь спілкування. Також, з відеокамери не зрозуміло з якою особою спілкується поліцейський та заповнює документи.

Разом з цим, поліцейський на відео …_0002 починаючи з 01:26:40 год. спочатку вказує про те, що відносно ОСОБА_4 складено адміністративний протокол за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, проте протокол складено саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою Драгер або в медичному закладі. Окрім цього поліцейським зазначається, що він має право оспорювати у суді, а поліцейських обов`язок довести його вину. Також поліцейським вказується, що він відмовляється від продуву Драгер, проте останній вказує, що не відмовляється.

Суд звертає увагу, що лише на відео починаючи з 01:38:25 ОСОБА_4 роз`яснюються його права, проте доказів того, що роз`яснено саме перед складанням протоколу не надано.

На відео …-0003 час 02:00:00 поліцейським вказується на те, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, проте останній вказує, що не вживав та просить надати свої пояснення. Разом з цим, у матеріалах справи міститься протокол саме за відмову від проходження продуву Драгер та медичного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Судом під час розгляду справи, винесено постанову про виклик поліцейських, які складали матеріали про адміністративне правопорушення, однак останні у судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили та не надали пояснення щодо складання даного адміністративного правопорушення, а тому усі сумніви трактуються на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо

переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Також, в справі «Пол іОдрі Едвардспроти Об`єднаногоКоролівства» (№46477/99),Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, та те, що ОСОБА_1 не погоджується із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, суд доходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами.

За таких обставин, суд вважає закрити провадження саме на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП, оскільки зважаючи на надані заперечення та відсутність поліцейських, на яких покладено обов`язок збирання доказів та надання пояснень, суд доходить висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КупАП.

Керуючись статтями 40-1, частиною першою статті 130, 247, 283, 284, 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Справу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною першою статті 130 КУпАП - закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Повний текст виготовлений та підписаний 12.04.2023 року.

Суддя І.А. Римар