Справа № 583/1666/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 квітня 2023 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Сидоренко Р.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Охтирського РВП Головного управління Національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП, що не працює, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 1732 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 , 05.04.2023 р., о 17.30 год. знаходячись за місцем мешкання в АДРЕСА_1 , вчинив економічне насильство, умисно позбавив свою дружину ОСОБА_2 , доступу до житла, на яке вона має законне право, своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та вказав, щоОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , не проживає, а мешкає з іншою особою. Наразі він звернувся до суду із позовом про розлучення, та визначення місця проживання дітей. Дане житло придбане в 2017 році у період шлюбу, однак він буде ініціювати позов про визнання права власності на житло за ним, так як воно було придбане за його особисті кошти. Він дійсно не надав ключ від вхідних дверей, проте потерпіла зламала їх і зайшла до будинку. Пороте вона наразі там не мешкає.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засідання підтвердила обставини зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначивши, що за адресою АДРЕСА_1 знаходиться спільно нажитий будинок, вони там проживали, були конфлікти, чоловік застосовував відносно неї фізичну силу. Він і раніше її не впустив додому. Спочатку на вимогу чоловіка віддала ключі від вхідних дверей до будинку, бо побоялась сварки на роботі. Проте коли приїхала додому, чоловік все позачиняв і не впускав її. Вона мешкає у житлі, яке винаймає вимушено. Коли чоловік не впускав її, то вимушена була викликати поліцію. Чоловік, крім того, заборонив бачитись їй з дітьми.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Частиною 1 ст. 173-2 КпАП України передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, склад якого полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, за яке передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

З аналізу дефініції «економічне насильство», передбаченому п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вбачається, що воно включає в себе умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, тощо.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, який зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 768454 від 05.04.2023 р., від підпису в якому останній відмовився без будь-яких зауважень щодо його змісту, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 05.04.2023 р. До матеріалів долучений оптичний диск із записом з нагрудної камери поліцейського при перегляді якого встановлено, що ОСОБА_3 не допускав свою дружину до будинку, на роз`яснення поліцейського про недопустимість та протиправність такої поведінки не реагував.

Таким чином, винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме позбавлення житла потерпілого, що має ознаки економічного насильства, що завдало шкоди його психічному здоров`ю, підтверджується матеріалами адміністративної справи, а також поясненнями як самого ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 в суді.

При призначенні стягнення суд враховує характер скоєного, особу яка притягається до адміністративної відповідальності обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Суд, з урахуванням всіх обставин справи вважає доцільним накласти стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до положень ст. 40-1 КпАП України з особи яка притягається до адміністративної відповідальності підлягає стягненню судовий збір в прибуток держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40-1, 1732 ч. 1, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. в прибуток держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 гривень в прибуток держави, що підлягає сплаті на рахунок: стягувач Державна судова адміністрація України, отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, код за , банк отримувач Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106, призначення платежу судовий збір пункт 5.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти діб з дня її винесення до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Охтирського міськрайонного суду Р.В.Сидоренко