Справа № 308/8564/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
06.04.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., за участю представниці, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатки Ковальчук О.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Ковальчук О.В.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 серпня 2021 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, РНОКПП - невідомий, тимчасово не працюючого, -
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Згідно з постановою, 16.06.2021, о 00 год 05 хв, ОСОБА_1 , на автодорозі між населеними пунктами с. Довге Поле та с. Баранинці керував транспортним засобом марки «ЗАЗ 110308», державний номерний знак НОМЕР_1 з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та від проведення такого огляду у медичному закладі водій відмовився. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі представниця особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатка Ковальчук О. В., вказує на те, що постанова є незаконною, необґрунтованою, тому на думку апелянтки, судове рішення підлягає скасуванню. Зазначає, що у суді першої інстанції ОСОБА_1 вину не визнав та стверджував, що працівниками поліції йому не роз`яснено наслідки відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. Адвокатка стверджує, що ОСОБА_1 був готовий пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння після того як усвідомив наслідки відмови, однак працівники поліції це не врахували, посилаючись на те, що ними уже складається протокол про відмову від проходження огляду. У зв`язку з тим, що патрульні поліцейські відмовились провести огляд, ОСОБА_1 зателефонував на лінію «102», однак інший патруль не приїхав на виклик. На думку апелянтки, відеозапис, який міститься у матеріалах справи не може вважатися належним доказом, оскільки відео не є безперервним. Також зазначає, що працівниками поліції не дотриманий алгоритм дій, який передбачений ст. 266 КУпАП, у тому числі не дотримані вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція). Апелянтка стверджує, що до матеріалів справи долучений диск, на якому зафіксована подія, однак відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис. Просить судове рішення скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення представниці, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатки Ковальчук О.В., яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який був повідомлений про дату, час та місце судового засідання 06.04.2022, що підтверджується довідкою про доставку SMS - повідомлення від 23.02.2023, однак до суду не з`явився, хоча обізнаний з тим, що в суді розглядається подана адвокаткою Ковальчук О. В. апеляційна скарга. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 апеляційним судом береться до уваги те, що розгляд справи неодноразово відкладався - 23.11.2021 (а. с. 31); 07.06.2022 (а. с. 33); 15.11.2022 (а. с. 36), що у розгляді справи бере участь захисниця ОСОБА_1 , адвоката Ковальчук О.В. і що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд не вбачає.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №236210, 16.06.2021, о 00 год 05 хв, на автодорозі між населеними пунктами с. Довге Поле та с. Баранинці, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ЗАЗ 110308» державний номерний знак НОМЕР_1 з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та від проведення такого огляду у медичному закладі водій відмовився. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення приписів передбачених п. 2.5 Правил дорожнього руху України. ОСОБА_1 від підпису протоколу відмовився.
Копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №928193 від 16 червня 2021 року, підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 1 ст. 121 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок гривень) (а. с. 5).
Відповідно до рапорту поліцейського Сулай І., викладені у протоколі обставини за участі ОСОБА_1 мали місце 16.06.2021, о 00 год 05 хв, на автодорозі між населеними пунктами с. Довге Поле та с. Баранинці. З рапорту зокрема убачається, що за наявності у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, від чого водій відмовився (а. с. 6).
На відеозаписі, що наявний на DVD-диску, відображена подія за участі ОСОБА_1 . Так, на пропозицію поліцейських пройти огляд на місці зупинки автомобіля, водій відмовився, відтак наполіг на проведенні освідування в закладі охорони здоров`я. Прибувши до медичного закладу, ОСОБА_1 на пропозицію лікаря пройти освідування за допомогою приладу «Драгер» відмовився, зазначивши при цьому, щоб у нього відібрали кров. Під час перебування у медичному закладі, поліцейські неодноразово наголошували ОСОБА_1 , що за відмову від проходження освідування відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.5 ПДР за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 7).
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР та винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено жодних даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський Сугай І. І. мав упереджене ставлення при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано. Тому, апеляційний суд доходить висновку, що працівник поліції ОСОБА_2 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Матеріали справи також не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Жодних доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) апеляційному суду не надано. Отже, працівниками патрульної поліції вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку були дотримані.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій під час направлення його на огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння та безпосередньо у медичному закладі, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Так, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції…, та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, ознакою об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення окрім іншого є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Фактично відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП є підставою для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.
Водночас, пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних речовин чи лікарських препаратів. Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, у тому числі наркотичного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією. Відомості, які містяться у матеріалах справи у своїй сукупності підтверджують, що водій ОСОБА_1 своєю поведінкою засвідчив, що не бажає проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку. Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про дотримання поліцейськими при оформленні матеріалів адміністративного правопорушення приписів Інструкції та відсутність неправомірних дій з боку поліцейських.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ПДР України, водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а своєю процесуальною поведінкою забезпечити реальну можливість проведення такого огляду і не створювати перешкоди для проведення такого огляду, висуваючи безпідставні умови, які значно ускладнюють або взагалі унеможливлюють проведення такого огляду.
Дослідивши наявні у справі письмові докази, а також відеозапис з місця події, суд апеляційної інстанції констатує, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки на законну вимогу працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я.
З огляду на те, що на відеозаписі чітко зафіксовано те, що працівники поліції декілька разів наголошували ОСОБА_1 , що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відносно нього складатимуть протокол про адміністративне правопорушення, доводи адвокатки Ковальчук О. В. про те, що працівниками поліції ОСОБА_1 не роз`яснено наслідки відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння визнаються надуманими, тому до уваги не беруться.
Апеляційний суд відхиляє доводи адвокатки Ковальчук О. В. про те, що ОСОБА_1 мав намір пройти освідування і був готовий це зробити, однак працівники поліції це не врахували, посилаючись на те, що ними уже складається протокол про відмову.
Так, матеріалами справи встановлено, що працівники поліції при направленні водія ОСОБА_1 на огляд, діяли у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП. Встановлені судом обставини відповідають даним, зафіксованим бодікамерами працівників поліції, що вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису. На пропозицію поліцейських пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки водій ОСОБА_1 відмовився, у закладі охорони здоров`я своєю поведінкою продемонстрував, що також не бажає проходити освідування. ОСОБА_1 наполягав на тому, щоб у нього взяли на дослідження кров, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних приладів категорично відмовився.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 9 Інструкції, передбачено використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, які підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Обов`язковим є проведення лабораторних досліджень лише на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, що передбачено п.7 Інструкції.
Також, згідно з п. 14 Розділу 3 Інструкції, якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.
Тому твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 бажав у медичному закладі здати кров є безпідставними, оскільки вимоги щодо обов`язкового забору зразків біологічного середовища в даному випадку не передбачено, що було належним чином йому роз`яснено працівниками поліції та лікарем.
При оцінці тверджень апелянтки про те, що відеозапис, який міститься у матеріалах справи не може вважатися належним доказом, оскільки відео не є безперервне, у матеріалах справи відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, апеляційний суд вважає, що такі жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції, які є правильними, обґрунтованими та законними.
Відхиляючи твердження апелянтки в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що хоч наявні в матеріалах справи відеозаписи і є фрагментарними, водночас на таких зафіксована у повному обсязі хронологія обставин, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях особи склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а також те, що зі змістом протоколу, складеного відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, водія ОСОБА_1 було ознайомлено.
Отже, зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських, які діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію», та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який відмовився від проходження освідування.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки місцевого суду і слугували би підставами для зміни або скасування судового рішення.
При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального чи матеріального закону, що можуть бути підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі підстав, допущено не було.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст. 33 - 35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на думку апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану адвокаткою Ковальчук О. В. апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, необхідно залишити без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Ковальчук О.В. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 серпня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН