Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/10/23

У К Р А Ї Н А
Ружинський районний суд Житомирської області
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Суддя Ружинського районного суду Житомирської області Митюк О.В.,
за участю секретаря судового засіданн Гладишко Н.А.,
захисника особи яка притягується до адміністративної відповідальності Пащенко П.М.,
розглянувши матеріали, які надійшли з ВПД №2 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності
гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1 , працюючого кочегаром
Бистріївської ЗОШ, громадянина України, і.к. НОМЕР_1 ,
за ч.1 ст.130 КУпАП,
В С Т А Н О В И Л А:
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином.
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Пащенко П.М. в судовому засіданні просив закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП в порядку ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що поліцейські не взяли до уваги, що автомобіль не рухався, а був припаркований.
Вважає, що надані суду відеоматеріали взагалі не містять факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу інкримінованого йому правопорушення. Таким чином, перебування особи в стані алкогольного сп`яніння не за кермом та біля транспортного засобу, який не є в стані руху, а знаходиться в нерухомому стані не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
В подальшому поліцейські спровокували його відмовитись від проходження огляду.
Також, зазначає, що відеофіксація самого правопорушення здійснювалась не перманентно, а вибірково, надані відеоматеріали не містять безперервної фіксації подій та обстановки при виявленні адміністративного правопорушення, що суперечить вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року.
За таких обставин вважає, що складений протокол є безпідставний і незаконний.
Також вважає, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами з боку ОСОБА_1 факту керування і взагалі порушення таких положень ПДР, які б відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.
Тобто із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було перевіряти, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції він не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Стосовно постанови щодо керування ОСОБА_1 з не пристебнутим ременем безпеки, захисник пояснив, що ОСОБА_1 сплатив штраф за вказаною постановою так як звернувся до захисника після закінчення строків на оскарження. Однак вказана постанова не може бути доказом керування транспортним засобом так як не може бути доказом для встановлення інших фактів.
Вислухавши доводи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінюючи надані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд враховує таке.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 9КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Фабулою ч.1 ст. 130 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Незважаючи на невизнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вище викладених обставин, вина ОСОБА_1 повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення, а саме:
- відомостями, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 078940 від 02.01.2023;
- розпискою про роз`яснення прав передбачених ст. 63 Конституції України, та ст. 268 КУпАП;
- розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння про порядок застосування спеціального технічного засобу;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого встановлено, що у водія виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: нечітка мова, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки, водій від проходження такого відмовився;
- направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я, з якого вбачається, що ОСОБА_1 не доставлявся до закладу охорони здоров`я у зв`язку з його відмовою;
- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 633425 від 02.01.2023 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121, ст. 125 КУпАП;
Вище зазначені події зафіксовані на відеозаписі, який міститься на долученому до матеріалів справи оптичному диску, який було переглянуто в судовому засіданні. З відео файлів вбачається, що з відкритих дверей транспортного засобу, із місця водія виходить ОСОБА_1 до нього підходить поліцейський та запитує про те чому він керує транспортним засобом з не пристебнутим ременем безпеки, запитує чи має він посвідчення водія.
ОСОБА_1 надає посвідчення водія при цьому не заперечує, що керував транспортним засобом. Поліцейський повідомляє про наявність у водія ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 пояснює, що випив чарку так як ремонтував знайомому машину. Поліцейський пропонує водію пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння. Водій відмовляється та повідомляє, що випив і нулі не покаже, тому пропонує домовитись щоб вони нічого не писали. Пояснює, що порушив правила та випив, однак у нього загинув кум, тому він пив. Просить віддати посвідчення водія.
Поліцейський знову пропонує пройти йому освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», водій відповідає, що не буде проходити так як знає, що він покаже. Поліцейський пропонує йому проїхати до медичного закладу, водій відмовляється. Просить домовитись.
Поліцейські складають процесуальні документи. Поліцейський запитує кому належить автомобіль, водій повідомляє, що йому та на запитання про укомплектованість транспортного засобу повідомляє, що у нього є аптечка, а вогнегасника немає.
Поліцейський роз`яснює водію права та обов`язки. Водій повідомляє, що йому все зрозуміло та ставить підпис.
Поліцейський оголошує постанову про накладення адміністративного стягнення, ставить підпис та отримує її копію. Повідомляє, що штраф сплатить.
Поліцейський роз`яснює порядок застосування спеціального технічного засобу та пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу « Драгер» . На що водій відмовляється від проходження. Поліцейський запитує, чи проїде він до медичного закладу, водій відмовляється. Надають процесуальні документи для підпису, ставить підписи в розписках , надає номер телефону.
Поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення. Водій просить щоб не складали та пояснює, що випив алкоголь та їхав автомобілем, хоча він їздить обережно, однак розуміє, що порушив закон.
Поліцейський оголошує протокол про адміністративне правопорушення, надає для підпису, водій ставить підписи у протоколі та пише пояснення, що випивший. Поліцейський пропонує отримати тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом, водій спочатку відмовляється, потім погоджується, отримує та ставить про це підпис.
Поліцейські відсторонюють водія від керування транспортним до витвереження.
Доданий до матеріалів справи відеозапис дає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій, які мали місце 02.01.2023 та поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, те що ОСОБА_1 02.01.2023 р. керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції та працівники поліції у встановленому законом порядку запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, а особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду.
Крім того аналіз зафіксованої на відеозаписі, який долучений до протоколу, інформації вказує, що він був проведений за допомогою нагрудної камери поліцейського, на що вказують тип зйомки, відстань зафіксованих об`єктів від поліцейського, перебіг фіксації. Про вказаний відеозапис внесена інформація до протоколу про адміністративне правопорушення, який додається, та жодних заперечень з цього приводу ОСОБА_1 зазначено не було.
За таких обставин, те, що відеозапис, який було надано до суду не є безперервним, саме по собі не може слугувати підставою для визнання цього доказу недопустимим, оскільки КУпАП не містить застережень щодо об`єму відеозапису, який може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення, а доданий до протоколу відеозапис фіксує саме ті обставини, які підлягають доказуванню при розгляді справи за ч. 1 ст.130 КУпАП. А тому даний відеозапис не викликає у суду сумнівів в його належності та допустимості в якості доказу на підтвердження вини ОСОБА_1 .
Пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, закріплено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1ст. 130 КУпАП.
З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, однак ОСОБА_1 таких дій не вчинив.
Під час розгляду справи судом з`ясовано обставини вчиненого правопорушення на підставі зібраних доказів в їх сукупності, що узгоджуються між собою і не мають протиріч. Зазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. Будь-яких доказів на спростування вказаних обставин ОСОБА_1 та його захисником не надано.
Матеріали справи свідчать про те, що поліцейським було дотримано вимоги закону, які регламентують процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також фіксацію відмови ОСОБА_1 від проходження такого огляду.
Суддя критично оцінює пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, який в судовому засіданні заперечував факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і вважає такі його пояснення намаганням уникнути адміністративної відповідальності.
Дані доводи спростовуються оглянутими в судовому засіданні відео файлами на яких зафіксовано, що з відкритих дверей транспортного засобу, із місця водія виходить ОСОБА_1 , до нього підходить поліцейський та запитує про те чому він керує транспортним засобом з не пристебнутим ременем безпеки, просить надати посвідчення водія, ОСОБА_1 надає посвідчення водія при цьому не заперечує, що керував транспортним засобом. В подальшому працівником поліції неодноразово пропонує ОСОБА_1 як водію транспортного засобу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу відмовляється від такого огляду. Крім того, на відео зафіксовано, що під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 зазначає, що він випив алкоголь та їхав автомобілем, хоча він їздить обережно, однак розуміє, що порушив закон та просить щоб не складали протокол. Під час складання поліцейськими протоколу заперечень стосовно того, що він керував транспортним засобом не висловлював. З викладеною в протоколі суттю правопорушення погодився, про що поставив підписи. Під час відсторонення поліцейським ОСОБА_1 від керування транспортним засобом до повного витвереження, погодився та на звороті протоколу власноручно написав, що сьогодні керувати не буде.
Твердження захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо недотримання поліцейськими вимог ст. 35 Закону "Про Національну поліцію" спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, з яких вбачається, що на виконання вимоги ч. 3 ст. 35 Закону "Про Національну поліцію" поліцейський поінформував водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу, а саме те, що водій керував автомобілем та не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив ПДР.
Крім того, на місці зупинки транспортного засобу відносно ОСОБА_1 було складено постанову за порушення зокрема п. 2.3 в ПДР, яку він отримав, погодився з суттю правопорушення та сплатив застосоване до нього адміністративне стягнення у виді штрафу.
Вказані доводи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не беруться суддею до уваги також й у зв`язку з тим, що з огляду на правовий аналіз норм ПДР України, не згода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, такий обов`язок прямо передбачений п.2.5 ПДР та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу. За не виконання такого обов`язку, тобто відмову водія від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння, має наслідком настання відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, суд зазначає, що у випадку не згоди особи з причинами зупинки працівниками поліції - вона має можливість, відповідно до п.п.д п.2.14 ПДР України оскаржити дії поліцейського у встановленому законом порядку, чого ОСОБА_1 зроблено не було.
Також, матеріали справи не містять доказів того, що зі сторони працівників поліції було схиляння ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) судді не надано.
За таких обставин суд приходить до висновку, що сукупність вищевказаних доказів підтверджує наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння.
Відповідно ст. 33 Кодексу України про адміністративне правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.
Відповідно до ст. 33, 34 КУпАП при накладені адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Застосовуючи вид адміністративного стягнення, суддя враховує характер вчиненого правопорушення, те, що допущене порушення Правил дорожнього руху є грубим, пов`язане з безпекою руху транспорту та вживанням алкогольних напоїв, що за своїм характером є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків даного проступку.
Суддя враховує, що в рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29. 06. 2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Дотримуючись вищевказаних вимог чинного законодавства суд, врахувавши характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху,є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, дійшов висновку про призначення безальтернативного адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 130, 283, 284 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя,
ПОСТАНОВИЛА:
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп. (П`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.).
Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови виготовлено 28.06.2023року.

Суддя О. В. Митюк.